POREZ NA DODANU VRIJEDNOST

Klasa: 410-19/00-01/225, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 28. travanj 2000.
Kamate na leasing rate

U smislu odredbi Zakona o PDV-u (Nar. nov.,br. 47/95. do 105/99.), prema odredbi članka 42. stavak 3. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96. do 44/00.), razlikuje se financijski najam predmeta dugotrajne imovine kod kojeg se prenosi pravo vlasništva i financijski najam kod kojeg se ne prenosi pravo vlasništva.
Financijski najam predmeta dugotrajne imovine kod kojeg se prenosi pravo vlasništva, smatra se u smislu odredbi Zakona i Pravilnika, isporukom dobra i porezna obveza za ukupnu vrijednost predmeta najma nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je isporučeno dobro predmeta najma. Pri tome za utvrđivanje nastanka porezne obveze nije bitno što se isporučeno dobro otplaćuje u ratama.
Poreznu osnovicu za isporučeno dobro prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona i članka 51. Pravilnika, čini naknada za isporučeno dobro. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara treba platiti za isporučeno dobro, osim PDV-a.
Budući da je leasing način financiranja nabave dugotrajne imovine, u rati koju kupac plaća sadržana je kamata koja za korisnika leasinga predstavlja rashod financiranja, a za davatelja financijski prihod.
Ako davatelj kamatu kao naknadu za financiranje uključuje u vrijednost naknade za leasing, ona predstavlja sastavni dio naknade za isporučeno dobro, a obveza PDV-a nastaje za ukupnu vrijednost predmeta najma, istekom obračunskog razdoblja u kojem je dobro isporučeno.
U slučaju kada davatelj naknadu za leasing iskazuje na način da odvojeno iskazuje naknadu za vrijednost dobra koje je predmet najma, a posebno kamatu kao naknadu za uslugu financiranja, situacija je sljedeća:
Obveza za isporučeno dobro nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je predmet financijskog najma isporučen i to za cijelu vrijednost predmeta najma.
Kamata predstavlja naknadu za uslugu financiranja.
Prema odredbi članka 42. stavak 2. Pravilnika, usluge su obavljene u trenutku završetka njihovog korištenja. Ako se neka usluga obavlja stalno (kontinuirano) u dva obračunska razdoblja, porezna obveza nastaje po proteku drugog obračunskog razdoblja. Ako se usluga obavlja stalno (kontinuirano) kroz više obračunskih razdoblja, porezna obveza nastaje po proteku svakog obračunskog razdoblja, bez obzira je li usluga zaračunana ili ne.
U skladu s navedenim, obveza PDV-a za kamatu nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojima je obavljena usluga financiranja.
Financijski najmovi kod kojih se ne prenosi vlasništvo. smatraju se u smislu odredbi Zakona i Pravilnika, obavljanjem usluga, te porezna obveza prema odredbi članka 42. stavak 3. Pravilnika, nastaje za dio najamnine koji se odnosi na obračunsko razdoblje.

Klasa: 410- 19/99-01/673, Ur.br.:513-07/00-2 Zagreb, 26. svibanj 2000.

Ugovorna kazna korisniku javnog parkirališta

Prema odredbama članka 2. stavak 1. točka 1a) Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95. do 105/99.), propisano je da se PDV plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
U članku 8. stavak 1. Zakona propisano je da osnovicu PDV-a čini naknada za isporučena dobra i obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluge treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim PDV-a.
Ugovorna kazna prema članku 8. i 9. Općih uvjeta o načinu naplate parkiranja na javnom parkiralištu ulazi u ukupnu uslugu parkiranja što je pruža i naplaćuje "Z" d.o.o., a ne predstavlja odštetu u smislu odredbe članka 21. stavak 2. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96. do 44/00.).
Naime, u članku 21. Pravilnika, propisano je da se ne smatra oporezivom isporukom, isporuka kojom se obeštećuje primatelja za štetu nastalu po osnovi ranije isporuke, pa je u stavku 2. istoga članka propisano da se o odšteti radi kada isporučitelj temeljem zakona ili ugovora odgovara za štetu i njene posljedice i određenim isporukama tu štetu otklanja.
U ovom slučaju ne radi se o tome da je primatelj usluge - korisnik parkirališta oštećen pa mu kao obeštećenje isporučitelj usluge "Z" d.o.o. mora isplatiti odštetu, nego isporučitelj usluge kroz ugovornu kaznu naplaćuje od primatelja usluge punu naknadu za korištenje pružene mu usluge koja može biti mimo pravila o parkiranju, kao na primjer: prekoračenje dopuštenog vremena za parkiranje, nekorištenje parkirališnog mjesta sukladno obilježenim oznakama, korištenje javnog parkirališta bez parkirne karte i sl.
Stoga, i ugovorna kazna podliježe obvezi PDV-a kao ukupno primljena naknada za isporučenu uslugu prema odredbama članka 8. stavak 1. Zakona.

Klasa: 410-19/00-01/344, Ur.br.: 513-07/00-3 Zagreb, 5. listopad 2000.
Usluge zastupanja i posredovanja u osiguranju

Člankom 8. stavak 1. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), propisano je da je osnovica PDV-a naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobra ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim PDV-a. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili! platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe.
Članak 51. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 80/00) podrobnije propisuje da se naknadom kod obračuna PDV-a prema zaračunatim naknadama smatra sve ono što primatelj dobara treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge. U stavku 10. toga članka
Pravilnika propisano je da u naknadu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe, što se smatra prolaznim stavkama.
Prema tome, zastupnik je obveznik poreza na dodanu vrijednost na ukupno naplaćenu naknadu od osiguravajućeg društva za obavljene poslove iz ugovora, u koje su uvršteni i poslovi suradnika koje zastupnik angažira za zastupanje u poslovima osiguranja i drugim poslovima iz ugovora.
Odredbe članka 8. stavka I. Zakona i članka 51. stavka 10. Pravilnika, što se odnose na iznose koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe (prolazne stavke), primjenjuju se u ovom slučaju samo na naknade - premije osiguranja, koje zastupnik naplaćuje kao zastupnik, u ime i za račun osiguravajućeg društva s kojim je sklopio ugovor o zastupanju. 
Klasa: 410-19/00-01/790, Ur.br.:513-07/00-2 Zagreb, 4. prosinac 2000.
Usluge u slobodnoj zoni

Članak 2. stavak 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95. do 73/00.) propisuje da je tuzemstvo teritorij Republike Hrvatske, osim slobodnih zona utvrđenih posebnim zakonom.
Oporezivanje dobara isporučenih u slobodnu zonu, oslobođeno je od plaćanja PDV-a odredbama članka 13. stavak 1. točka 2. Zakona i članka 72. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96. do 109/00.).
Međutim, oporezivanje usluga PDV-om određuje se prema mjestu obavljanja usluge, tj. gdje se nalazi sjedište poduzeća koje obavlja uslugu ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju, kako je propisano člankom 5. stavak 3. Zakona.
Iznimno se mjestom obavljanja usluga kod nekretnina smatra mjesto gdje se nalazi nekretnina ako se radi o uslugama u svezi s tom nekretninom, što je propisano člankom 5. stavak 4. točka 1. Zakona. Stoga, kad se radi o uslugama ličenja zidova, zamjene prozora, vrata i postavljanja centrale na nekretnini u slobodnoj zoni, takove usluge ne podliježu oporezivanju budući da se nekretnina nalazi u slobodnoj zoni što se ne smatra tuzemstvom u smislu članka 2. stavak 2. Zakona.
Usluge prijevoza robe iz inozemstva u Republiku Hrvatsku radi oplemenjivanja - dorade u slobodnoj zoni, podliježe oporezivanju u dijelu dionice puta koja otpada na tuzemstvo, kako je propisano u članku 5. stavak 4. točka 2. Zakona. Dionica puta što se odnosi na prijevoz u slobodnoj zoni ne podliježe oporezivanju kao da prijevoz nije obavljen u tuzemstvu.
Usluge revizora, odvjetnika, računovođa i posredovanje u vezi s tim uslugama, što se prema odredbama članka 5. stavak 6. Zakona oporezuju prema mjestu primatelja usluge, podliježu oporezivanju kad je primatelj tih usluga domaći poduzetnik.
Odredbe članka 5. stavak 5. Zakona propisuje da iznimno od općeg načela oporezivanja usluga prema sjedištu poduzeća koje obavlja usluge, kad se radi o uslugama koje se oporezuju prema sjedištu primatelja, (članak 5. stavak 6. Zakona) tada se smatra da je usluga obavljena tamo gdje je sjedište poduzeća primatelja te usluge. Ako se usluga obavlja poslovnoj jedinici, tada se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice primatelja.
Stoga, kada je primatelj jedne od usluga iz članka 5. stavak 6. Zakona korisnik koji ima registriranu poslovnu jedinicu u slobodnoj zoni, što se ne smatra tuzemstvom, nema porezne obveze.

Klasa: 410-19/00-01/100, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 4. prosinac 2000.
PDV na proviziju ostvarenu prodajom čestitki UNICEF-a i državnih biljega

Odredbama članka 11. stavak 3. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), propisano je da se PDV ne plaća, između ostalog, i na vrijednosnice.
Člankom 69. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 109/00), propisano je da se vrijednosnicama smatraju vrijednosni papiri iz Zakona o izdavanju i prometu vrijednosnim papirima, državne obveznice i državni biljezi. U stavku 3. toga članka propisano je da se PDV ne plaća i na posredničke usluge u svezi s isporukom vrijednosnica, što se odnosi i na ostvarenu proviziju od prodaje državnih biljega.
Na proviziju što je zaračunava Hrvatska pošta kod prodaje čestitki UNICEF-a, knjiga i slikovnica obvezna je obračunati PDV, budući da Zakonom nije drugačije propisano.
Klasa: 410-19/00-01/727, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 13. prosinac 2000.
Primjena valutne klauzule

Odredbama članka 8. stavak 1. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), propisano je da je osnovica PDV-a naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim PDV-a.
Člankom 51. stavak 2. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 109/00), propisano je da se naknadom za isporučena dobra smatraju svi iznosi koje je prodavatelj zaračunao - naplatio kupcu po osnovi isporuke.
Ako je, dakle, u računu prodavatelja navedena valutna klauzula i ako je kupac platio veći iznos naknade nego što je iskazan na računu, tada je potrebno za uplaćenu razliku ispraviti račun i na ukupno naplaćeni iznos obračunati PDV po preračunatoj poreznoj stopi sukladno članku 57. stavak 2. Pravilnika, kako bi kupac ostvario pravo na odbitak pretporeza.
Ako je radi valutne klauzule u svrhu naplate kupac platio manji iznos nego što je iskazan na računu, tada poduzetnik koji je isporučio dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza nakon što poduzetnik kome su isporučena dobra ili obavljene usluge ispravi (smanji) odbitak pretporeza i o tome pisano obavijesti isporučitelja sukladno odredbi članka 8. stavka 3. Zakona. 

Klasa: 410-19/01-01/105, Ur.br.:513-07/01 -2 Zagreb, 13. ožujak 2001.
Ispravak PDV-a zbog nemogućnosti naplate od građana

1 .Isporučitelj dobra - porezni obveznik je pri isporuci robe kupcima obvezan izdati račun i zaračunati PDV-e na poreznu osnovicu koju čini iznos naknade za isporučenu robu u skladu s odredbom članka 8. stavak 1. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95. do 127/00.).
Iz priloženog ugovora o kreditu koje bi društvo sklapalo s korisnikom kredita u ime i za račun banke nije jasno vidljivo da kupac sklapa ugovor o kreditu s bankom. Nema zapreke u smislu poreznih propisa da društvo obavlja sav tehnički posao oko sklapanja ugovora o kreditu između kupca i banke, međutim iz odredbi ugovora mora biti jasno vidljivo tko je kreditor, a tko korisnik kredita.
Ako je davatelj kredita banka, tada su kamate koje će banka zaračunati korisniku kredita oslobođene PDV-a temeljem članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona.
Naknada od 2,5% koju će banka zaračunati društvu također je temeljem odredbe članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona, oslobođena PDV-a.
2. Za potrošačke kredite koje društvo "D" odobrava u vlastitoj režiji prema navodima u pismu, PDV-e plaćaju u razdoblju kada je roba prodana a PDV-e na kamatu u razdobljima kako ona dospijeva u anuitetima od 12 ili 24 mjeseca. Postavljaju pitanje o obvezi plaćanja PDV-a kad neuredni klijent npr. nakon 3 anuiteta prestanu otplaćivati kredit, a nakon opominjanja, dug se naplaćuje od osiguravatelja. Osiguravatelj im nadoknađuje preostalu glavnicu kredita i dospjelu nenaplaćenu kamatu postavljaju pitanje što je s nedospjelom kamatom koju su zaračunali kao i PDV-om za kamatu, budući da to ne mogu naplatiti?                             / /
Poreznu osnovicu za isporučeno dobro prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona i članka 51. Pravilnika, čini naknada za isporučeno dobro. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara treba platiti za isporučeno dobro, osim PDV-a.
Ako isporučitelj dobra kamatu kao naknadu za financiranje uključuje u vrijednost naknade za isporučeno dobro, ona predstavlja sastavni dio naknade za isporučeno dobro, a obveza PDV-a nastaje za ukupnu vrijednost isporučenog dobra, istekom obračunskog razdoblja u kojem je dobro isporučeno.
U slučaju kada isporučitelj dobra odvojeno iskazuje naknadu za vrijednost isporučenog dobra, a posebno kamatu kao naknadu za uslugu financiranja situacija je slijedeća:
Obveza za isporučeno dobro nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je obavljena isporuka dobra i to poreznu osnovicu koju čini naknada za isporučeno dobro.
Kamata predstavlja naknadu za uslugu financiranja.
Prema odredbi članka 42. stavak 2. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96. do 109/00.), usluge su obavljene u trenutku završetka njihovog korištenja. Ako se neka usluga obavlja stalno (kontinuirano) u dva obračunska razdoblja, porezna obveza nastaje po proteku drugog obračunskog razdoblja. Ako se usluga obavlja stalno (kontinuirano) kroz više obračunskih razdoblja, porezna obveza nastaje po proteku svakog obračunskog razdoblja, bez obzira je li usluga zaračunana ili ne.
U skladu s navedenim, obveza PDV-a za kamatu nastaje istekom obračunskih razdoblja u kojima je obavljena usluga financiranja.
Naknada koju doznačuje osiguravajuće društvo isplaćena je isporučitelju dobara temeljem drugog obvezno - pravnog odnosa— ugovora o osiguranju i iznos koji će društvo naplatiti od osiguravatelja ne utječe na visinu porezne obveze koju je isporučitelj zaračunao pri isporuci dobra.
3. Može li se ispraviti zaračunani porez na isporučenu robu te na kamate na potrošački kredit kada se radi o kupcima koji su neuredni dužnici i protiv kojih je podnesena prijava?
Odredbom članka 8. stavak 3. Zakona, propisana je mogućnost ispravka iznosa poreza ako se porezna osnovica promjeni zbog različitih vrsta popusta odnosno zbog nemogućnosti naplate.
Propisan je poseban postupak kada se radi o smanjenju porezne osnovice, za isporuke odnosno usluge koje je jedan poduzetnik - porezni obveznik obavio drugom poduzetniku - poreznom obvezniku, pri čemu poduzetnik koji je isporučio dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza, tek nakon što poduzetnik komu su isporučena dobra ili obavljene usluge ispravi (smanji) odbitak pretporeza i o tome pisano izvijesti isporučitelja.
Polazeći od temeljne odredbe da naknada za obavljenu isporuku predstavlja poreznu osnovicu za obračun poreza, u slučaju kada porezni obveznik ne može od kupca - krajnjeg potrošača naplatiti naknadu za obavljenu isporuku mišljenja smo da može ispraviti poreznu osnovicu odnosno poreznu obvezu, samo ako postoji nedvojbeni dokaz (sudsko rješenje) da nije moguće naplatiti potraživanje od kupca.

Klasa: 410-19/01-01/132, Ur. br.: 513- 07/01-2 Zagreb, 15. ožujka 2001.
Vraćanje oplemenjene robe u slobodnu zonu

U članku 2. stavak 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95. do 73/00.), propisano je da se tuzemstvom u smislu oporezivanja PDV-om smatra teritorij Republike Hrvatske, osim slobodnih zona utvrđenih posebnim zakonom.
Plaćanja PDV-a oslobođene su isporuke dobara u slobodnu zonu, slobodna i carinska skladišta te isporuke dobara unutar slobodne zone, slobodnih i carinskih skladišta, jednako kao i izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara, što je propisano u članku 13. stavak 1. točka 2 Zakona.
U članku 71. stavak 4. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96. do 109/00.) propisano je - ako se neko dobro uvozi radi dorade ili oplemenjivanja, pri čemu se ne prenosi mogućnost raspolaganja (vlasništva) na domaćeg poduzetnika, i ako se nakon dorade odnosno oplemenjivanja to dobro izveze inozemnom naručitelju, smatra se da je u dijelu koji se odnosi na oplemenjivanje obavljena izvozna isporuka dobra koja je oslobođena PDV-a.
Kad domaći poduzetnik primi dobro od poduzetnika - korisnika slobodne zone radi dorade ili oplemenjivanja, a ta se dorada ili oplemenjivanje obavlja u postupku unutarnje proizvodnje sukladno carinskim propisima, i ako poduzetnik nakon dorade odnosno oplemenjivanja to dobro isporuči naručitelju u slobodnu zonu radi izvoza, smatra se u smislu Zakona o PDV-u da je obavljena isporuka dobra koja je oslobođena PDV-a prema članku 13. stavak I. točka 2. Zakona.
Klasa: 410-19/01-01/239, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 19. svibanj 2001.
Usluge zakupa oglasne ploče pružene korisniku u inozemstvu

Odredbom članka 5. stavak 4. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i članka 33b. stavak 3. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 109/00), propisano je da se kod usluga u svezi s nekretninama, uključujući i najam ili zakup, mjestom obavljanja usluga smatra mjesto gdje se nekretnina nalazi. Prema članku 33b. stavku 3. točka 1. Pravilnika, uslugama u svezi s nekretninom, između ostalog, smatra se i iznajmljivanje zemljišta kao parkiranih mjesta, izložbenih i sl.
Prema navedenom, naknada za zakup oglasne ploče podliježe oporezivanju PDV-om prema mjestu gdje se nekretnina nalazi, što je u skladu s odredbom članka 5. stavak 4. Zakona. Porezna stopa je 22%.
Klasa: 410-19/01-01/235, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 19. svibnja 2001.
Tvornička premija što se isplaćuje proizvođačima mlijeka

Člankom 8. stavak 1. Zakona o PDV-u, propisano je da je osnovica PDV-a naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim PDV-a.
Člankom 10a. stavak 1. točka b) Zakona, propisano je da se PDV plaća po stopi 0%, između ostalog, i na sve vrste mlijeka, pa se i premija što je isplaćena za isporuku mlijeka oporezuje po poreznoj stopi 0% i ulazi u poreznu osnovicu prema članku 8. stavak 1. Zakona.
U svezi pitanja plaćanja PDV-a na naknadu za obavljenu uslugu sabiranja mlijeka, takva usluga je oporeziva prema članku 2. stavak 1. točka 1a) Zakona, a porez se plaća po stopi 22%, kako je propisano u članku 10. Zakona.
Klasa: 410 -19/01 -01/256, Ur.br.:513-07/01 -2 Zagreb, 31. svibanj 2001.
Diskontna kamata zaračunana dužniku

Prema odredbama Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95. do 73/00.), financijske usluge koje obave poduzetnici - porezni obveznici koji nisu banke ili druge financijske institucije navedene u članku 11. stavak 1. točka 2. Zakona i članku 59. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96. do 109/00.), podliježu oporezivanju PDV-om.
U tom smislu i kamata (diskontna) koju porezni obveznik obračuna kupcu dužniku od dana primitka mjenice do dana dospijeća mjenice predstavlja naknadu za obavljenu uslugu financiranja koja podliježe oporezivanju PDV-om.

Klasa: 410-19/01-01/271, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb 29. lipanj 2001.

Oporezivanje usluga organiziranog boravka stranih turista plaćenih kreditnom karticom

Člankom 10. stavak 1. točka h) Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i člankom 57. stavak I. točka i) Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01), propisano je da se PDV plaća po stopi od 0% na usluge organiziranog boravka koje se plaćaju - doznakama iz inozemstva (smještaj ili smještaj s doručkom, polu ili puni pansion u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata, usluge agencijske provizije za naprijed navedene usluge, ture, transferi autobusima i plovilima).
Doznakama iz inozemstva u smislu Zakona smatraju se plaćanja u skladu s propisima o deviznom poslovanju. Ako je za korištenje usluga u tuzemstvu izvršeno plaćanje inozemnom kreditnom karticom (inozemna korporativna kreditna kartica) u skladu s propisima o deviznom poslovanju, tada se može primijeniti stopa PDV-a 0% na usluge iz članka l0a. stavak 1. točka h) Zakona.
Međutim, ako fizička osoba, koja je koristila boravak u tuzemstvu u organizaciji inozemne i   osobe (turističke agencije i sl.), plaćanje obavi vlastitom kreditnom karticom, ali u ime i za namirenje dugovanja inozemne osobe, smatra se da je plaćanje obavila osoba iz inozemstva, pa takva usluga podliježe oporezivanju PDV-om po stopi 0%.
Kad vlastitom kreditnom karticom fizička osoba plaća pružatelju usluge (hotelu) račun u svoje ime, bez obzira je li boravila u organizaciji inozemne osobe (turističke agencije i sl.), takva usluga podliježe oporezivanju PDV-om po stopi 22%.
Klasa: 410-19/01-01/361, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 14. rujan 2001.
Savjetničke usluge

1. Temeljem odredbe članka 11. stavak 3. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), investicijski fondovi ne plaćaju PDV na usluge upravljanja investicijskim fondovima u dijelu koji se odnosi na upravljanje vrijednosnim papirima koji čine imovinu investicijskog fonda.
Savjetničke usluge koje inopartner obavlja društvu za upravljanje investicijskim fondom su usluge s elementom inozemnosti, za koje je kao mjesto oporezivanja, prema odredbi članka 5. stavak 5. točka 3. Zakona, propisano sjedište poduzeća primatelja koje je u Republici Hrvatskoj i ta usluga se oporezuje prema odredbama hrvatskog Zakona o PDV-u.
Budući da je primatelj te usluge hrvatski poduzetnik tada je on, temeljem odredbe članka 19. stavak 2. Zakona, obvezan uplatiti PDV u rokovima propisanim Zakonom i Pravilnikom.
Savjetničke usluge koje inopartner obavi domaćem poduzetniku - društvu za upravljanje investicijskim fondovima nisu usluge upravljanja investicijskim fondovima odnosno usluge upravljanja vrijednosnim papirima i na njih se ne odnosi odredba članka 11. stavak 3. Zakona i članka 69. Pravilnika, te podliježu oporezivanju PDV-om.
Inopartner koji obavlja savjetničke usluge (preporuke za ulaganja) domaćem društvu za upravljanje investicijskim fondovima, snosi odgovornost za obavljanje usluge samo prema društvu za upravljanje investicijskim fondom i to prema ugovornim odredbama.
Djelatnost društva za upravljanje investicijskim fondovima prema odredbama Zakona o investicijskim fondovima (Nar. nov., br. 107/95 i 12/96) je osnivanje i upravljanje investicijskim fondovima, odnosno ulaganje novčanih sredstava u vlastito ime i za račun vlasnika udjela kada se radi o otvorenim fondovima, odnosno u ime i za račun dioničara zatvorenih fondova, te upravljanje tim sredstvima prema načelima sigurnosti, profitabilnosti, likvidnosti i podjele rizika. Pri tome društva za upravljanje investicijskim fondovima moraju zadovoljiti određene zakonom propisane kriterije - propisani minimalni temeljni kapital, minimalni broj zaposlenih i dr., a isto tako je propisana i odgovornost društva za upravljanje investicijskim fondovima prema vlasnicima udjela u otvorenim fondovima, odnosno za poslove koje sklopi u ime i za račun zatvorenog fonda.
Prema tome, usluga upravljanja investicijskim fondom u dijelu koji se odnosi na upravljanje vrijednosnim papirima je različita od usluge savjetovanja, odnosno preporuke o ulaganju, te prema odredbama Zakona i Pravilnika o PDV-u ima i drugačiji porezni status.
Klasa: 410-19/01-01/432, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 24. rujan 2001.
Oporezivanje usluga najma vozila

Prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 8. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) u svezi sa stavkom 3. istoga članka, usluge iznajmljivanja prijevoznih sredstava oporezuju se prema sjedištu poduzeća - davatelja usluge.
Vozila koja je društvo kupilo na leasing u inozemstvu, bez obzira na to što ih nije fizički uvezlo u zemlju, predstavljaju u gospodarskom smislu imovinu društva.
Iznajmljivanje prijevoznih sredstava koje obavi hrvatski poduzetnik - porezni obveznik inozemnom poduzetniku prema naprijed navedenom, podliježe oporezivanju prema odredbama hrvatskog Zakona o PDV-u, što znači da je hrvatski poduzetnik - porezni obveznik, na svojoj fakturi za uslugu najma koju ispostavi primatelju usluge u inozemstvu, obvezan zaračunati 22% PDV-a.
Klasa: 410-19/02-01/084, Ur.br.: 513-07/02-2 Zagreb, 30. srpanj 2002.

Prijevozne karte isporučene zaposlenicima

Poduzetnik-porezni obveznik uz uvjete propisane u članku 20. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i članku 104. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01) ima pravo odbiti pretporez sadržan u svim računima za nabavu dobara i usluga za poduzetničku djelatnost.
Uvjeti za odbitak pretporeza su sijedeći:
- da je primljen račun koji sadrži sve podatke iz članka 15. stavak 3. Zakona,
- da je isporuka primljena od drugog obveznika PDV-a,
- da za primljenu isporuku nije prema odredbi članka 20. Zakona, isključeno pravo na odbitak pretporeza,
- da je isporuka obavljena poduzetniku u poduzetničke svrhe.
Prema odredbi članka 2. stavak 1. točka 1 c Zakona, PDV plaća se na isporuke svih vrsta
dobara i sve obavljene usluge koje poduzetnik obavi svojim zaposlenicima ili članovima njihove uže obitelji po osnovi rada.
Odredbom članka 22. stavak 1. Pravilnika, propisano je ako poduzetnik svojim zaposlenicima kao naknadu za rad osim plaće u gotovini daje i plaću u dobrima i uslugama, tada te isporuke podliježu oporezivanju.
Prema odredbi članka 22. stavak 2. Pravilnika, isporukama zaposlenicima koje podliježu oporezivanju smatraju se i sve druge isporuke dobara i usluga koje poduzetnik daje ili omogućava zaposlenicima kao što su isporuke hrane, pića, usluge prijevoza i sve druge pogodnosti u dobrima ili uslugama.
U skladu s navedenim poduzetnik uz ispunjenje uvjeta iz članka 20. Zakona i članka 104. Pravilnika, ima pravo na odbitak pretporeza za prijevozne karte, ali je također obvezan pri isporuci karata zaposlenicima zaračunati PDV, kako je propisano odredbom članka 2. stavak 1. točka 1 c. Zakona i članka 22. stavak 2. Pravilnika.
Klasa: 410-01/02-01/895, Ur.br.: 513-07/02-2 Zagreb, 26. studeni 2002.
Prodaja robe u komisiji i vlastite robe u istoj prodavaonici

Prodaja tuđe robe, u pravilu se obavlja kao komisijska prodaja, u svoje ime za tuđi račun, ali u bitnom, provodi se kao i prodaja vlastite robe.
Ako poduzetnik, trgovačko društvo, prodaje robu drugog poduzetnika, mora o tome osigurati evidenciju u smislu odredbe članka 24. Zakona o porezu na dobit (Nar. nov., br. 127/00)
u kojemu je propisano da su za utvrđivanje porezne osnovice mjerodavne poslovne knjige koje se vode u skladu s propisima o računovodstvu te financijska izvješća koja se sastavljaju na temelju tih propisa (bilanca, račun dobitka i gubitka) ako porezni propisi ne određuju drugačije, te da porezni obveznici utvrđuju i u računovodstvu iskazuju stanja i promjene imovine, obveza i kapitala te nastale iznose prihoda, rashoda i rezultat poslovanja uz primjenu računovodstvenog načela nastanka događaja, što znači da se poslovni događaji iskazuju u računovodstvu kada su nastali i iskazuju u financijskim izvješćima razdoblja na koje se odnose.
Osim navedenog, treba uvažiti odredbe članka 5. stavka 2. Zakona o porezu na dobit, u kojima je propisano da se u komisionom i zastupničkom odnosu u prihode komisionara ili zastupnika uključuju samo svote provizije ili druge naknade. U skladu s navedenim treba osigurati evidencije o vrijednosti ukupnog prometa tuđe robe i podatke o ostvarenoj komisionoj naknadi.
Osim propisa o oporezivanju dobiti, primjenjuju se i odredbe članka 23. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), ako je obveznik PDV-a. U navedenim odredbama propisana je obveza poreznog obveznika da osigura podatke u knjigama izlaznih i ulaznih računa kao i sve potrebne podatke za utvrđivanje i plaćanje PDV-a.
Nadalje, porezni obveznik koji prodaje tuđu robu u komisiji mora ispostaviti račun za ukupnu naknadu za robu, u smislu odredbe članka 4. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01). U navedenoj odredbi propisano je da pri prodaji robe u komisiji nastaju dvije isporuke:
isporuka komisionara kupcu i isporuka komitenta (vlasnika robe) komisionaru. Prema tome, pri prodaji tuđe robe ispostavlja se račun kao i pri prodaji vlastite robe, a s vlasnikom robe radi se obračun prodane robe pri čemu treba voditi računa da nastaju dvije isporuke istodobno, što znači da i porezna obveza nastaje u istom obračunskom razdoblju.
Kako će komisionar osigurati praćenje prodaje tuđe robe na istoj blagajni na kojoj prodaje i svoju robu, ovisi o tehničkim mogućnostima blagajne i informatičkoj podršci.
Ako porezni obveznik ugovori neki drugi način prodaje, ovisno o realizaciji ugovorenoga, treba voditi računa o primjeni poreznih propisa kojima je temeljna svrha osigurati evidenciju o prodanoj robi i poreznim osnovicama i izdavanje računa, koji su temeljne isprave o prodaji.
Klasa: 410-01/03-01/238, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 17. ožujak 2003.
Posredovanja pri iznajmljivanju privatnog smještaja putem turističkih agencija

Poslove s iznajmljivanjem privatnog smještaja (soba i apartmana), agencije mogu obavljati kao posrednički (zastupnički) posao kada rade u tuđe ime i za tuđi račun za određenu proviziju ili kao posao koji rade u vlastito ime. Porezne obveze ovise o tome radi li agencija taj posao kao posrednički ili ga radi u svoje ime.
Ako agencija nastupa kao posrednik dovodeći u vezu iznajmljivača i korisnika usluge, agencija radi u ime i za račun iznajmljivača. U smislu poreznih propisa usluga iznajmljivanja je obavljena izravno od strane iznajmljivača korisniku usluge. Ako iznajmljivač nije obveznik PDV-a, na uslugu obavljenu korisniku usluge ne zaračunava porez. Ako je iznajmljivač obveznik PDV-a tada na obavljenu uslugu korisniku zaračunava PDV. Agencija - obveznik PDV-a kao posrednik u smislu odredbe članka4. stavak 3. i 4. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01) obračunava i plaća porez na vrijednost naknade (provizije) koju je ostvarila za obavljenu uslugu posredovanja, a obvezna je navesti naziv tvrtke odnosno u ovom slučaju iznajmljivača za kojeg posreduje odnosno kojeg zastupa.
Kod posredničkih poslova agencija za iznajmljivača može:
- izdati račun korisniku usluge u ime iznajmljivača sa svim podacima iznajmljivača i korisnika usluge te kronološkim redom i brojem računa svakog iznajmljivača,
- u ime iznajmljivača primiti plaćanje usluge na svoj račun i proslijediti pripadajući dio iznajmljivaču, bez uključivanja u prihod agencije,
- u ime iznajmljivača platiti njegove porezne i druge zakonske obveze (porez na dohodak, boravišnu pristojbu i sl.).
Da bi se nedvojbeno odredila bit pojedine transakcije koju provodi agencija, nije odlučujuće samo to kako je agencija nazvala ugovor s iznajmljivačem. Iz odredbi ugovora i popratne dokumentacije mora biti vidljivo da se cijeli posao odvija na način da je agencija posrednik.
Prema našim saznanjima do kojih smo došli tijekom nadzora poreznih obveznika, većina ugovora između agencija i iznajmljivača nose naziv ugovora o posredovanju odnosno zastupanju. Međutim, iz odredbi ugovora se zaključuje da se ne radi o poslovima koje agencije obavljaju u tuđe ime i za tuđi račun (posredovanje odnosno zastupanje), već se radi o poslovima koje agencije obavljaju u svoje ime i za svoj račun ili u svoje ime i za tuđi račun.
Ako agencija radi u svoje ime i za svoj račun ili u svoje ime, a za tuđi račun, obračunava porez na ukupnu naknadu za obavljenu uslugu kako je to propisano odredbom članka 4. stavak 1. i 2. Pravilnika. Rad u svoje ime, a za tuđi račun (komisioni posao) je također rad za proviziju odnosno naknadu. Razlika u odnosu na posredovanje je što u tom slučaju u poreznom smislu postoje dvije isporuke odnosno dva obvezno-pravna odnosa i predmet svakog tog obvezno-pravnog odnosa je obavljanje usluge iznajmljivanja, a porezna osnovica je puna naknada za obavljenu uslugu, ako se radi o isporukama koje su obavile osobe koje su porezni obveznici.
Prema tome, ono što određuje porezni status usluga iznajmljivanja putem agencija je obvezno-pravni sadržaj transakcije koji mora biti jasno definiran ugovorom, a odgovarajuća dokumentacija - računi, način knjiženja i dr., mora pratiti ugovorenu transakciju.
Klasa: 410-19/02-01/263, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 4. travanj 2003.

Obračun PDV-a na usluge iznajmljivanja soba i apartmana putem agencija - naputak

Poslove s iznajmljivanjem soba i apartmana, agencije mogu obavljati kao posrednički (zastupnički) posao kada rade u tuđe ime i za tuđi račun za određenu proviziju ili kao posao koji rade u vlastito ime. Porezne obveze ovise o tome radi li agencija taj posao kao posrednički ili ga radi u svoje ime.
1. AGENCIJA NASTUPA KAO POSREDNIK
Ako agencija nastupa kao posrednik mogući su sljedeći slučajevi:
Slučaj 1.
Iznajmljivač nije obveznik PDV-a, agencija je obveznik PDV-a.
Usluga - nema PDV-a
|
	provizija

	
	
Iznajmljivač nije obveznik PDV-a
					
		Agencija PDV
		Korisnik usluge
	
	PDV

		

U smislu poreznih propisa usluga iznajmljivanja je obavljena izravno korisniku usluge. Budući da izvršitelj usluge nije obveznik PDV-a na uslugu iznajmljivanja ne zaračunava porez. U ovom poslu agencija je obavila posredničku uslugu za koju je naplatila proviziju koja je oporeziva PDV-om.
Agencija kao posrednik u smislu odredbe članka 4. stavak 3. i 4. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01) obračunava i porez na pripadajuću proviziju, a obvezna je navesti naziv tvrtke odnosno u ovom slučaju iznajmljivača za kojeg posreduje odnosno kojeg zastupa.
Kod posredničkih poslova agencija za iznajmljivača može:
- izdati račun korisniku usluge u ime iznajmljivača sa svim podacima iznajmljivača i korisnika usluge te kronološkim redom i brojem računa svakog iznajmljivača,
- u ime iznajmljivača platiti njegove porezne i druge zakonske obveze (porez na dohodak, boravišnu pristojbu i sl.). Slučaj 2. U ovom slučaju i iznajmljivač i agencija su obveznici PDV-a.
Iznajmljivač je obveznik PDV-a / Agencija PDV / Korisnik usluge

Usluga iznajmljivanja je oporeziva PDV-om jer je iznajmljivač obveznik PDV-a, isto kao i usluga posredovanja koju obavi agencija i zaračuna iznajmljivaču. PDV zaračunan na uslugu posredovanja , iznajmljivač kao obveznik PDV-a može odbiti kao pretporez. 1 u ovom slučaju agencija kao posrednik može fizički izdati račun u ime iznajmljivača, ali to mora biti račun sa svim podacima iznajmljivača poreznog obveznika u skladu s odredbama članka 15. stavak 3. i 6. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/96 do 73/00). Isto tako, agencija kao posrednik može na svoj račun primiti i plaćanje za uslugu iznajmljivanja i proslijediti pripadajući dio iznajmljivaču, bez uključivanja u prihod agencije, a može u ime iznajmljivača i platiti njegove porezne i druge zakonske obveze.
Na način kako je to obrazloženo u naprijed navedenim slučajevima, postupa se u skladu s odredbama Zakona i pravilnika, ako se radi o poslovima posredovanja u iznajmljivanju. Da bi se nedvojbeno odredila bit pojedine transakcije koju provodi agencija nije odlučujuće samo to kako je agencija nazvala ugovor s iznajmljivačem. Iz odredbi ugovora mora biti vidljivo da se cijeli posao odvija na način da je agencija posrednik.

2. AGENCIJA RADI U SVOJE IME
Ako agencija radi u svoje ime i za svoj račun, ili u svoje ime, a za tuđi račun, obračunava porez na ukupnu naknadu za obavljenu uslugu kako je to propisano odredbom članka 4. stavak 1. i 2. Pravilnika. Rad u svoje ime, a za tuđi račun (komisioni posao) je također rad za proviziju
odnosno naknadu. Razlika u odnosu na posredovanje je što u tom slučaju postoje dva obvezno-pravna odnosa i predmet svakog tog obvezno-pravnog odnosa je obavljanje usluge iznajmljivanja, a porezna osnovica je puna naknada za obavljenu uslugu.
Slučaj 1.
Iznajmljivač nije obveznik PDV-a. a agencija jest.

Iznajmljivač nije obveznik PDV-a
Usluga bez PDV-a
Agencija PDV
2.usluga
PDV
Korisnik usluge

Kad agencija uslugu iznajmljivanja soba i apartmana radi u svoje ime i za svoj račun ili u svoje ime, a za tuđi račun postoje dvije isporuke, od kojih je prva neoporeziva jer ju je obavila osoba koja nije porezni obveznik, a druga isporuka je oporeziva jer ju obavlja agencija - obveznik PDV-a koja zaračunava porez na ukupnu naknadu za obavljenu uslugu.

Slučaj 2.
Iznajmljivač i agencija su porezni obveznici.
Iznajmljivač je obveznik PDV-a / Agencija PDV / Korisnik usluge
U ovom slučaju u prvoj isporuci iznajmljivač, kao porezni obveznik na uslugu iznajmljivanja, zaračunava agenciji porez, pri čemu agencija kao porezni obveznik može zaračunani porez odbiti kao pretporez. Kod druge isporuke agencija, kao porezni obveznik, zaračunava korisniku usluge porez na ukupnu naknadu za obavljenu uslugu.
Napominjemo da se u slučaju kada se radi o korisnicima usluga organiziranog boravka koje se plaćaju doznakama iz inozemstva primjenjuje stopa od 0% kako je to propisano u članku l0a. Zakona i članku 57. stavak 1. točka 1) Pravilnika.
Prema tome, ono što određuje porezni status usluga iznajmljivanja putem agencija je obvezno-pravni sadržaj transakcije koji mora biti jasno definiran ugovorom, a odgovarajuća dokumentacija - računi, način knjiženja i dr. mora pratiti ugovorenu transakciju.

Od 1.1.2006. godine PDV plaća se po stopi od 10 % na usluge smještaja ili smještaja s doručkom, polupansiona ili punog pansiona u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata i usluge agencijske provizije za naprijed navedene usluge, kod ugošćavanja stranih i domaćih turista, a na ostale nenavedene usluge plaća se PDV po stopi od 22 %.

Klasa: 410-19/03-01/303, Ur.br.: 513-07/04-2 Zagreb. 23. siječanj 2004.
Obračun PDV-a korisnicima slobodnih zona

Obratili ste nam se, u vezi ponovljenog upita društva "A" koje na temelju Odluke Vlade Republike Hrvatske ima koncesiju za osnivanje i upravljanje slobodnom zonom, a postavlja pitanje obračunava li se porez na dodanu vrijednost na naknadu koju društvo "A" naplaćuje od korisnika slobodne zone. Društvo "A" smatra da naknada za korištenje slobodne zone u pravnoj formi ne predstavlja ni dobro ni uslugu u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00).
Uvidom u predmet, razvidno je da ste podnositelju upita odgovorili 27. prosinca 2002. godine dopisom klasa: 410-19/02-02/67.
S navedenim odgovorom smo suglasni, jer je riječ o uslugama korištenja slobodne zone što podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost prema članku 2. stavak 1. Zakona, odnosno da je mjesto oporezivanja prema mjestu sjedišta poduzetnika koji obavlja usluge kako je propisano u članku 5. stavak 3. Zakona. 
Klasa: 410-19/04-01/164 Ur.br.: 513-07-21-01/04-2 Zagreb, 17. svibanj 2004.

Obračun PDV-a i usluge obavljene Ravnateljstvu za robne zalihe

Ravnateljstvo za robne zalihe (u daljnjem tekstu: Ravnateljstvo) zaključilo je Ugovor s tvrtkom o rukovanju i održavanju skladišta, inventara, skladištenja, čuvanja robe i naknadama. Temeljem ugovora Ravnateljstvo priznaje navedenoj tvrtki na ime pruženih usluga naknadu u visini bruto osobnih dohodaka za određeni broj djelatnika. Tvrtka fakturira troškove rukovanja i održavanja skladišta u visini bruto osobnih dohodaka za ugovoreni broj djelatnika i na navedeno obračunava porez na dodanu vrijednost. Postavili ste pitanje, je li navedeni obračun poreza na dodanu vrijednost u skladu sa zakonskim propisima, na koje u nastavku odgovaramo.
Ako je tvrtka koja obavlja usluge Ravnateljstvu obveznik poreza na dodanu vrijednost, tada je ona za sve isporuke dobara i usluga koje obavi u smislu odredbe članka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 48/04), osim usluga koje su oslobođene prema odredbama članka 11. i 13. Zakona, obvezna zaračunati porez na dodanu vrijednost.
Osnovicu za obračun poreza prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona, čini naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se, u smislu ove odredbe, smatra sve ono što primatelj dobra i usluge treba dati ili platiti za isporučena dobra ili usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
Poreznim propisom nije definirano na koji će način isporučitelj i primatelj utvrditi visinu naknade za obavljenu uslugu.
Visina naknade je stvar ugovorno-pravnog odnosa između isporučitelja i primatelja usluge.
Klasa: 410-19/04-01/217 Ur.br.: 513-07-21-01/04-2 Zagreb, 7. srpanj 2004.

PDV i isporuka robe veleposlanstvu u inozemstvo

Društvo »PK« d.o.o. obratilo nam se s pitanjima u svezi s obračunom poreza na dodanu vrijednost na robu koju bi isporučili veleposlanstvu Republike Hrvatske u inozemstvo, a roba bi bila isporučena diplomatskom poštom, na koje u nastavku odgovaramo.
Prema odredbi članka 13. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/04), plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara, uključujući prijevozne i sve druge otpremne usluge.
Prema odredbi članka 71. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 55/04), izvoznom isporukom dobra smatra se isporuka dobra koju obavi poduzetnik
carinski obveznik u inozemstvo izvan carinskog područja Republike Hrvatske, inozemnom naručitelju (primatelju). Inozemnim naručiteljem, prema odredbi članka 71. stavak 3. Pravilnika, smatra se poduzetnik koji ima sjedište odnosno prebivalište ili uobičajeno boravište u inozemstvu. Inozemnim naručiteljem smatra se i inozemna poslovna jedinica tuzemnog poduzetnika. Da je obavljena izvozna isporuka, poduzetnik - carinski obveznik dokazuje izvoznom carinskom deklaracijom koja glasi na njegovo ime s ovjerom nadležne carinarnice da je obavljeno izvozno carinjenje i da je dobro napustilo carinsko područje Republike Hrvatske i ispravama o naplati prema propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom poslovanju, kako je to propisano odredbom članka 71. stavak 7. Pravilnika.
Veleposlanstvo Republike Hrvatske u nekoj zemlji nema, u smislu propisa o porezu na dodanu vrijednost, status inozemne poslovne jedinice tuzemnog poduzetnika te se ne smatra inozemnim naručiteljem, u smislu odredbe članka 13. stavak I. točka I. Zakona i članka 71. stavak 3. Pravilnika, a za takvu isporuku ne postoji niti propisani dokaz da je dobro napustilo carinsko područje Republike Hrvatske.
U skladu s naprijed navedenim, na isporuku koju društvo »PK« d.o.o. obavi veleposlanstvu Republike Hrvatske u nekoj zemlji, obvezno je zaračunati porez na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-01/05-01/294 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 6. travanj 2005.

Naknada za rad zastupnika po službenoj dužnosti

U svezi upita odvjetnika K. o načinu fakturiranja naknade za pojedine radnje u postupku Poreznoj upravi Područnom uredu koji ga je imenovao zastupnikom po službenoj dužnosti, u nastavku odgovaramo:
Člankom 17. stavka 3. Općeg poreznog zakona (Nar. nov., br. 127/00, 86/01 i 150/02) propisano je da zastupnik ima pravo na nagradu i nadoknadu troškova zastupanja. Nagradu i nadoknadu troškova utvrđuje i isplaćuje porezno tijelo prema propisanoj tarifi.
Člankom 7. stavkom 1. točkom 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95, 106/96, 164/98, 105/99, 54/00, 73/00,48/04 i 82/04) propisano je da porezna obveza za usluge nastaje istekom obračunskog razdoblja iz članka 16. stavka 2. ovoga Zakona, u kojemu su objavljene. Navedeno vrijedi i za usluge koje su obavljene djelomično i zasebno obračunane.
Člankom 42. stavkom 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96, 113/97, 7/99, I 12/99, 1 19/99, 44/00, 63/00, 80/00, 109/00, 54/01, 58/03, 198/03, 55/04 i 77/04) propisano je da su usluge obavljene u trenutku završetka njihovog korištenja. Ako se neka usluga obavlja stalno (kontinuirano) u dva obračunska razdoblja, porezna obveza nastaje po proteku drugog obračunskog razdoblja. Ako se usluga obnavlja stalno (kontinuirano) kroz više obračunskih razdoblja, porezna obveza nastaje po proteku svakog obračunskog razdoblja, bez obzira na to je li usluga zaračunana ili ne.
Slijedom navedenoga, troškove zastupanja odvjetnik će fakturirati prema kontinuitetu obavljenih poslova i prema zakonskim propisima kojima je određeno ispostavljanje računa, a sukladno visini određenoj Tarifom o nagradama i naknadama troškova za rad odvjetnika.
Klasa: 410-01/04-01/1990 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 30. svibanj 2005.

Prefakturiranje usluga kliničkog ispitivanja

Društvo »K« d.o.o. obratilo nam se s upitom o obračunu poreza na dodanu vrijednost kod prefakturiranja usluga kliničkog ispitivanja lijekova inozemnim poduzetnicima. Hrvatsko društvo je sa stranim proizvođačem lijekova sklopilo Ugovor o pružanju usluga. Ugovorom je regulirano pružanje različitih vrsta usluga, uključujući i organiziranje kliničkih ispitivanja. Ugovor specificira da će hrvatsko društvo pružati usluge organiziranja kliničkih ispitivanja u ime i za račun naručitelja - stranog društva te izvještavati naručitelja o rezultatima ispitivanja. Hrvatsko društvo stranom će naručitelju fakturirati usluge organiziranja kliničkih ispitivanja lijekova te mu zaračunavati porez na dodanu vrijednost u skladu s odredbom članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/05). Osim same usluge organiziranja kliničkih ispitivanja ugovarati i samo obavljanje kliničkih ispitivanja. Zbog pojednostavljenja procedure, zdravstvena ustanova odnosno liječnik koji će obavljati klinička ispitivanja neće svoje usluge fakturirati izravno stranom društvu, već će ih fakturirati hrvatskom društvu koje će navedene troškove prefakturirati stranom društvu. Budući da su pružatelju usluga kliničkog ispitivanja zdravstvene usluge odnosno liječnici čije su usluge u skladu s odredbom članka 11. Zakona, oslobođene poreza, one neće biti oporezive porezom na dodanu vrijednost. Ako bi navedena usluga bila pružena od strane hrvatskog društva na koje se ne primjenjuje oslobođenje iz članka 11. Zakona ona bi bila oporeziva prema odredbi članka 5. stavak 4. točka 3.a. Zakona, u Hrvatskoj jer se mjestom oporezivanja znanstvenih usluga i njihovog organiziranja smatra mjesto gdje je usluga stvarno obavljena.
Međutim, budući da hrvatsko društvo (obveznik poreza na dodanu vrijednost) nije stvarni pružatelj usluge kliničkih ispitivanja već stranom društvu samo prefakturira troškove kliničkog
ispitivanja pruženog od zdravstvene ustanove ili liječnika stranom društvu - naručitelju usluge, traže potvrdu da samo prefakturiranje usluge kliničkog ispitivanja od strane hrvatskog društva stranom društvu nije oporezivo porezom na dodanu vrijednost jer hrvatsko društvo nije stvarni pružatelj usluge.
Naše je mišljenje:
Zakon o porezu na dodanu vrijednost ne poznaje pojam »prefakturiranja«.
Prema odredbi članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 55/04), u poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik - porezni obveznik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe. Takvi iznosi smatraju se prolaznim stavkama i ne predstavljaju naknadu za obavljenu isporuku te ne podliježu porezu. 0 prolaznim stavkama radi se kada porezni obveznik u ime i za račun treće osobe obračunava i naplaćuje iznose koje nakon toga prosljeđuje trećoj osobi. Poduzetnik u odnosu nezaračunate iznose nije niti vjerovnik niti dužnik.
Međutim, iz upita se ne može sa sigurnošću utvrditi o kakvom se ugovorno-pravnom odnosu radi jer u slučaju kad se radi o uslugama organiziranja kliničkih ispitivanja proizlazi da hrvatsko društvo te usluge obavlja u svoje ime i zaračunava ih stranom naručitelju, a u slučaju obavljanja kliničkih ispitivanja dade se zaključiti da će se one obavljati u ime i za račun stranog naručitelja, pri čemu će zdravstvena ustanova odnosno liječnik klinička ispitivanja fakturirati hrvatskom društvu, a ono će prefakturirati usluge stranom društvu.
Ako hrvatsko društvo te usluge obavlja u svoje ime, a za račun strane osobe, tada se radi o obavljanju usluga temeljem dva obvezno-pravna odnosa, pri čemu je prva usluga kliničkog ispitivanja obavljena na temelju obvezno-pravnog odnosa između hrvatskog društva kao naručitelja i zdravstvene ustanove ili liječnika kao izvršitelja usluge. Usluge koje obave zdravstvene ustanove i liječnici u privatnoj praksi oslobođene su poreza na temelju odredbe članka 11. stavak 1. točka 4. i 5. Zakona. Kad ih hrvatsko društvo zaračunava stranom društvu, ono je prema njemu u poreznom smislu izvršitelj usluge i ne može se primijeniti porezno oslobođenje iz članka 11. Zakona.
Ako je hrvatsko društvo temeljem ugovora angažirano od stranog društva da radi u ime i za račun stranog društva tj. da posreduje između njega i izvršitelja kliničkog ispitivanja, tada ono fizički može izvršiti fakturiranje stranoj osobi, ali u ime stvarnog izvršitelja usluge. Hrvatsko društvo je tada obvezno zaračunati svoju naknadu za uslugu posredovanja i ta usluga podliježe oporezivanju temeljem odredbe članka 5. stavak4. točka4. Zakona. Prema toj odredbi, mjesto oporezivanja posredničke usluge je mjesto oporezivanja usluge za koju je obavljeno posredovanje. Ako se radi o posredovanju u svezi sa znanstvenim uslugama koje se, u skladu s odredbom članka 5. stavak 4. točka 3a. Zakona, oporezuju prema mjestu gdje su stvarno obavljene, a to je u Hrvatskoj, tada je i mjesto oporezivanja usluge posredovanja također u Hrvatskoj.
Klasa: 410-19/05-01/99 Ur. br.:513 -07-21 - 01/05 - 3 Zagreb, 15. prosinac 2005.

PDV i tretman Projekta infrastrukturnih objekata za potrebe građenja centralnog uređaja za pročišćavanje otpadnih voda

Grad Z. postavio nam je upit u svezi s poreznim tretmanom infrastrukturnih objekata za potrebe centralnog uređaja za pročišćavanje otpadnih voda grada Z.
Temeljem Ugovora o koncesiji sklopljenog između grada Z. i društva ZOV d.o.o., društvu je dodijeljena koncesija u trajanju od 28 godina za financiranje, projektiranje, građenje, upravljanje, održavanje, popravljanje i upravljanje infrastrukturnim objektima centralnog uređaja za pročišćavanje otpadnih voda grada Z.
Vrijednost investicije odnosno nakon završetka radova vrijednost objekta i postrojenja se vodo kao gospodarska imovina ZOV-a koji s njom obavlja za društvo V. d.o.o. usluge pročišćavanja otpadnih voda.
Društvo V d.o.o. plaća ZOV-u usluge odvodnje. U cijenu usluge koju će ZOV zaračunati društvu V d.o.o. će biti uključena kapitalna naknada koja uključuje sve troškove projektiranja, građenja i financiranja i objekata te naknada za obavljene usluge pročišćavanja vode. Na ukupnu cijenu usluge koju zaračunava društvu V. d.o.o. ZOV će zaračunati PDV. Naše je mišljenje:
U smislu odredbe članka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/05 do 90/05) ne postoji isporuka dobara (postrojenja i opreme) između društva ZOV i grada Z., u trenutku dovršenja objekta.
Prema podacima iz upita i priložene dokumentacije na temelju ugovora između ZOV-a i grada Z., oni su za cijelo vrijeme trajanja koncesije (28 godina) u gospodarskom vlasništvu ZOV-a.
Prilikom prestanka koncesije postrojenja i objekte za pročišćavanje otpadnih voda ZOV će isporučiti gradu Z. uz naknadu. Ova isporuka podliježe oporezivanju PDV-om.
Klasa: 410-19/05-01/163 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 21. lipanj 2005.
Obračun PDV-a i isporuka dobara

Društvo »R« d.o.o. prodalo je dobra inozemnom poduzetniku koji ima sjedište u Republici Austriji. Međutim, prodana dobra trajno ostaju u Republici Hrvatskoj kod domaćeg poduzetnika koji je poslovni partner inozemnog poduzetnika. U vezi navedenog postavljen je upit je li riječ o izvoznoj isporuci i kako ispostaviti račun.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/04), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Člankom 13. stavak 1. točka 1. Zakona, propisano je da su poreza na dodanu vrijednost oslobođene izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara, uključujući prijevozne i sve druge usluge.
Prema članku 14. stavak 1. točka 1. Zakona, izvoznom isporukom smatra se isporuka dobra koju poduzetnik, koji se u smislu carinskih propisa smatra carinskim obveznikom, obavi inozemnom naručitelju u inozemstvo izvan carinskog područja Republike Hrvatske.
Poduzetnik dokazuje izvoznom carinskom deklaracijom koja glasi na njegovo ime s ovjerom nadležne carinarnice, da je obavljeno izvozno carinjenje i da je dobro napustilo carinsko područje Republike Hrvatske i ispravama o naplati prema propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom poslovanju, što je propisano člankom 71. stavak 9. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 77/04 - ispravak).
Prema navodima u upitu zaključujemo da je inozemni poduzetnik naručitelj dobara za domaćeg poduzetnika (njegovog poslovnog partnera), što je u ovom slučaju nebitno jer nije riječ o izvoznoj isporuci dobara u smislu članka 13. i 14. Zakona, nego o isporuci u tuzemstvu domaćem poduzetniku što se oporezuje porezom na dodanu vrijednost prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/05-01/327 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 16. svibanj 2006.

Primjena poreznih stopa PDV-a kod oporezivanja turističkih usluga (I)

Udruga je postavila više pitanja u svezi s postupanjem glede primjene stope poreza na dodanu vrijednost 10% ili 22% prema Zakonu o porezu na dodanu vrijednost i Pravilniku o porezu na dodanu vrijednost, na koja odgovaramo u nastavku.
1. Pitanje je mogu li agencije iz cijena tura, koje se od l. siječnja 2006. oporezuju stopom poreza na dodanu vrijednost 22%, izdvojiti usluge noćenja i prehrane u objektu u kojem se koristi smještaj, te pripadajući dio provizije što se odnosi na smještaj s prehranom, a oporezuje se s 10% poreza na dodanu vrijednost? Da li će se na agencijsku naknadu - proviziju (fee) u svezi s uslugama smještaja, što je agencije naplaćuju od inozemnih turoperatora kad turoperatori usluge smještaja plaćaju izravno hotelima, a agencijama naknadu za te usluge, plaćati porez na dodanu vrijednost po stopi 10% ili 22%?
Odredbom članka 10.a stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 10% na usluge smještaja ili smještaja s doručkom, polupansiona ili punog pansiona u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata i usluge agencijske provizije za naprijed navedene usluge.
Sukladno navedenim zakonskim odredbama stopa poreza na dodanu vrijednost 10% primjenjuje se samo na izričito propisane usluge (smještaja ili smještaja s doručkom, polupansiona ili punog pansiona u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata i usluge agencijske provizije za navedene usluge).
U smislu navedenih odredbi paket aranžmani, odnosno ture i organizirana izletnička putovanja turista radi obilaska drugih mjesta osim mjesta njihova boravka, što su dio cjelokupnog aranžmana boravka turista, načelno podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22%.
Iznimno, ako se u okviru cjelokupnog aranžmana boravka turista za organizirana izletnička putovanja - ture, izdvojeno iskazuje usluge smještaja (noćenja) ili smještaja s doručkom, polupansionom ili punim pansionom uz priloženi račun poreznog obveznika koji je tu uslugu pružio u svome komercijalno ugostiteljskom objektu, u tom slučaju se te usluge oporezuju po stopi 10%. Ostali dio usluge podliježe oporezivanju po stopi 22%.
2. Postavljeno je pitanje može li se porezna stopa 10% primijeniti na turističke aranžmane u kojima je uključena usluga smještaja, hrane, pića, upotrebe sportskih terena i sl. (aranžmani ,,all inclusive")?
U skladu s navedenim zakonskim odredbama stopa poreza na dodanu vrijednost 10% primjenjuje se samo na izričito propisane usluge smještaja ili smještaja s doručkom, polupansiona ili punog pansiona u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata i usluge agencijske provizije za navedene usluge. Na sve ostale usluge porez na dodanu vrijednost se plaća po stopi 22%.
3. Pitanje je primjene porezne stope 10% u slučaju kada iznajmljivač privatnog smještaja ne pruža druge ugostiteljske usluge, nego samo smještaj, te stoga radi pružanja usluga prehrane sklapa ugovor s obližnjim restoranom.
Iz navedenih odredbi članka 10.a stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 57. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine od broja 60/96 do 153/05) razvidno je da se usluge smještaja oporezuju poreznom stopom 10%, te ako iznajmljivač smještaja ne pruža uslugu prehrane, već sa obližnjim restoranom sklapa ugovor o pružanju usluge prehrane, restoran je obvezan na takvu uslugu obračunati porez na dodanu vrijednost po stopi 22%.
4. Postavljena su pitanja može li se porezna stopa 10% primijeniti osim na usluge smještaja u autokampovima i na usluge koje obuhvaćaju uslugu najma sportskih terena, bazena, smještaj kućnog ljubimca i druge usluge?
Porezna stopa 10% može se primijeniti samo na usluge smještaja u kampovima, u skladu s odredbom članka 10.a stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, dok se navedene usluge i druge slične usluge oporezuju stopom 22%.
Pripominjemo da se na zakup mjesta u kampovima porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 22%.
5. U svezi s pitanjima glede obračuna poreza na dodanu vrijednost kada agencija posreduje između iznajmljivača i korisnika usluga skrećemo vam pozornost da je Porezna uprava - Središnji ured dao Uputu o obračunu poreza na dodanu vrijednost na usluge iznajmljivanja soba i apartmana putem agencija klasa:410-19/02-01/263, ur.broj: 513-07/03-2, od 4. travnja 2003. Navedena Uputa primjenjuje se i nadalje, s napomenom u vezi s primjenom nulte stope poreza na dodanu vrijednost koja je ukinuta stupanjem na snagu Zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dodanu vrijednost od 1. siječnja 2006.
Klasa: 410-19/06-01/135 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 27. lipanj 2006.
Obračun PDV-a i usluge najma vozila

Društvo "A" d.o.o., postavilo nam je upit plaća li se porez na dodanu vrijednost na iznos poreza na cestovna motorna vozila, kazni, registracije i tehničkog pregleda motornih vozila, osiguranja te cestarine, za koji ga tereti leasing društvo s kojim ima sklopljen ugovor o operativnom leasingu.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Porez na dodanu vrijednost plaća se prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši obavljajući svoju gospodarsku ili drugu djelatnost.
Prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 51. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račune druge osobe (prolazne stavke).
Porez na cestovna motorna vozila prema odredbi članka 17. Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave (Narodne novine, od broja 117/93 do 147/03) plaćaju pravne i fizičke osobe koje su vlasnici registriranih osobnih automobila i motocikla. Vlasnici registriranih osobnih automobila i motocikla plaćaju i troškove registracije i tehničkog pregleda vozila, osiguranja, cestarine i kazne.
Prema navedenim odredbama, kada je riječ o operativnom leasingu, tj. kada se vozilo daje u najam, leasing kuća kao najmodavac i vlasnik vozila obveznik je plaćanja poreza na cestovna motorna vozila i drugih troškova koji se odnose na vozilo što je u najmu.
Shodno navedenom, ukupne izdatke što ih je imalo leasing društvo uračunava u naknadu za obavljenu uslugu na koju je obvezno obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost u smislu članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/00-01/256, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 26. travanj 2000.
Manjak zbog proteka roka trajanja

U skladu s odredbama članka 2. stavak I. točka 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95, 164/98 i 105/99) vlastita potrošnja je predmet oporezivanja. Utvrđivanje vlastite potrošnje propisano je člankom 25. Pravilnika o PDV-u. U skladu sa stavkom 2. ovoga članka vlastitom potrošnjom koja podliježe oporezivanju smatraju se manjkovi dobara za koje se ne tereti odgovorna osoba poreznog obveznika, osim kala, rastepa, kvara i loma, a najviše do visine utvrđene odlukom Gospodarske i Obrtničke komore i manjkova dobara nastalih djelovanjem više sile.
Stavkom 4. istoga članka određeno je da se manjak dobara zbog neodgovarajuće kvalitete, proteka roka trajanja, kala, rastepa, loma i kvara iznad visine utvrđene prema stavku 2. može priznati ako je pri utvrđivanju činjeničnog stanja prisutan ovlašteni djelatnik Porezne uprave.
U skladu s navedenim porezni obveznik, koji smatra da se u njegovom slučaju može primijeniti članak 25. stavak4. Pravilnika, dužan je uputiti poziv nadležnoj ispostavi Porezne uprave prema svome sjedištu ili sjedištu poslovne jedinice (skladišta) radi prisustvovanja službenika Porezne uprave pri utvrđivanju manjka.
Klasa: 410-19/00-01/237, Ur.br.: 513-07/00-3 Zagreb, 6. prosinac 2000.
Manjak zbog neodgovarajuće kvalitete robe

U skladu s odredbama članka 2. stavka 1. točke 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) vlastita potrošnja je predmet oporezivanja, a utvrđivanje vlastite potrošnje propisano je odredbama članka 25. Pravilnika o PDV-u. U skladu s odredbama stavka 2. istog članka vlastitom potrošnjom koja podliježe oporezivanju smatraju se manjkovi dobara za koje se ne tereti odgovorna osoba poreznog obveznika, osim kala, rastepa, kvara i loma, a najviše do visine utvrđene odlukom Gospodarske i Obrtničke komore i manjkova dobara nastalih djelovanjem više sile.
Odredbama stavka 4. istog članka određeno je da se manjak dobara zbog neodgovarajuće kvalitete, proteka roka trajanja, kala, rastepa, loma i kvara iznad visine utvrđene prema stavku 2., odnosno iznad visine utvrđene odlukom Gospodarske i Obrtničke komore može priznati ako je pri utvrđivanju činjeničnog stanja prisutan ovlašteni djelatnik Porezne uprave.
U tumačenju Porezne uprave, Središnjeg ureda klasa: 410-19/00-01/256, ur. br.: 513-07/00-2 od 26. travnja 2000. godine, navedeno je da porezni obveznik koji smatra da se u njegovom slučaju mogu primijeniti odredbe članka 25. stavka 4. Pravilnika dužan je uputiti poziv nadležnoj ispostavi Porezne uprave prema svome sjedištu ili sjedištu poslovne jedinice (skladišta) radi prisustvovanja službenika Porezne uprave pri utvrđivanju manjka.
Zakonom o PDV-u te Pravilnikom o PDV-u kao ni drugim poreznim propisima nije propisano što se smatra pod pojmom neodgovarajuće kvalitete robe. Utvrđivanje neodgovarajuće kvalitete robe u nadležnosti je drugih tijela državne uprave kao što je to Državni inspektorat, Sanitarna inspekcija, Veterinarska inspekcija i druga nadležna tijela ovisno o propisima te vrsti roba koje imaju neodgovarajuću kvalitetu. U smislu poreznih propisa, porezni obveznik sam će utvrditi da je roba neodgovarajuće kvalitete ili će, u skladu s drugim važećim propisima, pozvati na utvrđivanje kvalitete nadležnu instituciju.
Bitno je naglasiti da se manjak dobara zbog neodgovarajuće kvalitete u skladu s odredbama članka 25. stavka 4. Pravilnika o PDV-u može porezno priznati samo ako su ta dobra uništena i ako je pri utvrđivanju činjeničnog stanja prisutan ovlašteni djelatnik Porezne uprave.
Prilikom utvrđivanja činjeničnog stanja ovlašteni djelatnik Porezne uprave prisustvuje uništenju robe koja je neodgovarajuće kvalitete. Porezni obveznik može, međutim, službeniku Porezne uprave predočiti odgovarajuću dokumentaciju drugih nadležnih tijela (Državnog inspektorata - Tržišne inspekcije, Sanitarne inspekcije, Veterinarske inspekcije ili drugih nadležnih tijela) o tome da je roba neodgovarajuće kvalitete odnosno da je uništena. U slučajevima kada se iz takve dokumentacije nedvojbeno može utvrditi da je roba takve kvalitete da se ne može isporučiti ili uzeti za vlastitu potrošnju te da u tom slučaju prisustvo ovlaštenog djelatnika Porezne uprave uništenju radi ekonomičnosti postupka nije neophodno, može se porezno priznati manjak nastao zbog neodgovarajuće kvalitete robe.
Ako nema dokaza da je roba neodgovarajuće kvalitete uništena (spaljivanjem, izlijevanjem, uništavanjem kemijskim procesima i na druge načine) ne mogu se primijeniti odredbe članka 25. stavka 4. Pravilnika o PDV-u. Manjkovi dobara za koje se ne tereti odgovorna osoba smatraju se vlastitom potrošnjom poduzetnika i podliježu oporezivanju na temelju odredbi članka 25. stavka 2. Pravilnika o PDV-u.
Kada porezni obveznik robu neodgovarajuće kvalitete poklanja humanitarnoj organizaciji tada se ne radi o manjku robe nastalom zbog neodgovarajuće kvalitete u smislu odredbi članka 25. stavka 4. Pravilnika o PDV-u. Odredbama članka 2. Pravilnika propisano je da se predmetom oporezivanja, između ostalog, smatra svaka isporuka dobara i usluga što se obave uz naknadu, bez naknade ili povoljnije uvjete vlasnicima udjela i članovima njihove uže obitelji, kao i drugim primateljima ako su ispunjeni ostali Zakonom propisani uvjeti.
Napominjemo da se za utvrđivanje činjeničnog stanja vezano za odredbe članka 25. stavka 4. Pravilnika o PDV-u uz inspektore mogu ovlastiti ostali djelatnici Porezne uprave u skladu s potrebama i brojem zahtjeva od strane poreznih obveznika.
Klasa: 410-19/03-01/367, Ur.br.: 513-07/01-04-2 Zagreb, 13. travanj 2004.
PDV i fakturiranje uništene robe

Društvo »E« d.d. kupilo je od kompanije »AB« početkom godine robu veće vrijednosti. Radi se o robi zastarjele tehnologije koja se koristi za održavanje u garantnim rokovima po ranije sklopljenim ugovorima. S društvom »AB« je dogovoreno da za robu koja se ne iskoristi neće biti povrata (zbog velikih transportnih troškova) već će je društvo »E« d.d. uništiti i njima prefakturirati. Dana 22. rujna 2003. godine društvo je uništilo dio robe - konektore i kablove putem društva za zbrinjavanje otpada. Uništenju nije bio prisutan djelatnik Porezne uprave, iako je Područni ured Porezne uprave bio na vrijeme pozvan. Pitanje je, smatra li se fakturiranje uništene robe društvu »AB« isporukom koja podliježe oporezivanju PDV-om? 

Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 25. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 198/03), manjak dobara zbog neodgovarajuće kvalitete, proteka roka trajanja te kala, rastepa, loma i kvara utvrđenog iznad visine propisane odlukama Gospodarske i Obrtničke komore, porezno je priznati manjak, tj. ne smatra se vlastitom potrošnjom u smislu odredbe članka 2. stavak I. točka 2a) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i ne podliježe oporezivanju ako je pri utvrđivanju činjeničnog stanja prisutan ovlašteni djelatnik Porezne uprave.
Budući da prema podacima iz upita pri uništenju robe zbog neodgovarajuće kvalitete, odnosno zastarjelosti nije bio prisutan ovlašteni djelatnik Porezne uprave, to uništenje se u smislu odredbi članka 25. Pravilnika, smatra vlastitom potrošnjom i podliježe oporezivanju.
Prefakturiranje troškova uništene robe društvu »AB« nije isporuka u smislu odredbe članka 2. Zakona. Isporuka u općenitom smislu postoji kada isporučitelj daje primatelju gospodarsku vrijednost, odnosno omogućuje kupcu raspolaganje dobrima. U tom smislu i naknada koju će društvo »AB« platiti društvu »E« d.d. ne predstavlja naknadu za obavljenu isporuku, već naknadu štete. 
Klasa: 410-01/04-01/1303 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 9. ožujak 2005.

PDV - uništenje guma za žvakanje

Društvo »V«, obratilo nam se s upitom jesu li porezno priznati trošak uništene gume za žvakanje kojima je istekao rok trajanja i koji prelazi iznos dopuštenog manjka propisan od strane Hrvatske gospodarske komore u slučaju kada je roba putem društva »A« d.o.o. - agencije za poseban otpad otpremljena u Njemačku na uništenje. Za uništenje postoje sljedeći dokazi: carinska deklaracija, otpremnica, potvrda tvornice da je roba uništena te CD snimka postupka uništenja.
Prema odredbi članka 25. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 55/04), manjkovi dobara za koje se ne tereti odgovorna osoba smatraju se vlastitom potrošnjom poduzetnika i podliježu oporezivanju, osim kala, rastepa, kvara i loma, a najviše do visine utvrđene odlukom Gospodarske i Obrtničke komore i manjkova nastalih djelovanjem više sile.
Manjak dobara zbog neodgovarajuće kvalitete, proteka roka trajanja, kala, rastepa, loma i kvara u iznosu iznad visine utvrđene prema stavku 2. članka 25. Pravilnika, može se priznati ako je pri utvrđivanju činjeničnog stanja prisutan ovlašteni djelatnik Porezne uprave, kako je to propisano odredbom članka 25. stavak •4. Pravilnika.
Kad je riječ o dobrima kojima je prošao rok trajanja, odnosno koja nemaju odgovarajuću kvalitetu te se zbog toga moraju uništiti ili baciti, tada će se to uništenje, odnosno bacanje smatrati porezno priznatim manjkom, ako je pri utvrđivanju činjeničnog stanja bio prisutan ovlašteni djelatnik Porezne uprave.
U slučajevima kada se radi o dobrima kojima je istekao rok trajanja i koja se šalju na uništenje u inozemstvo, smatramo da se zbog nemogućnosti da tom činu bude prisutan djelatnik Porezne Uprave, za priznavanje porezno priznatog manjka, u smislu odredbe članka 25. Pravilnika, u svakom konkretnom slučaju trebaju razmotriti i prihvatiti dokazi, odnosno dokumentacija iz kojih nedvojbeno proizlazi da se radi o robi kojoj je protekao rok trajanja i da je predmetna roba uništena.
Klasa: 310-05/05-1/6 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 23. svibanj 2005.
PDV i gubitak robe u transportu

Poduzeće »T« d.o.o. obavlja djelatnost trgovine naveliko i malo naftom i naftnim derivatima te transporta i skladištenja nafte i naftnih derivata. U svom upitu navodi da se prema članku 5. stavak 3. Pravilnika o dopuštenom manjku s naslova kala, rastepa, kvara i loma na proizvodima u trgovini (Nar. nov., br. 57/98, 81/02 i 203/03), kalo, rastepe, kvar i lom određuju kod transporta robe kad je roba kupljena franco dobavljač te se skladišti u skladištu veleprodaje. S obzirom na članak 25. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60796 do 77/04 - ispravak) postavljaju pitanje da II se gubitak robe u transportu od veleprodajnog skladišta do kupca (kada prijevoz ne obavlja kupac) smatra neoporezivim.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Prema članku 2. stavak 1. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/04) porez na dodanu vrijednost plaća se na vlastitu potrošnju.
Odredbom članka 25. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, propisano je da se kod poduzetnika - poreznog obveznika manjkovi dobara za koje se ne tereti odgovorna osoba smatraju vlastitom potrošnjom i podliježu oporezivanju, osim kala, rastepa, kvara i loma, a najviše do visine utvrđene odlukom Gospodarske i Obrtničke komore i manjkova dobara nastalih djelovanjem više sile. Manjkovima uslijed više sile u smislu ovog Pravilnika smatraju se manjkovi (štete) od elementarnih nepogoda (poplava, požar i slično), ratnih razaranja i provalnih krađa do visine utvrđene temeljem očevidnika nadležnog tijela za procjenu šteta.
Shodno navedenom, manjak s naslova kala, rastepa, kvara i loma ne oporezuje se porezom na dodanu vrijednost do visine utvrđene Odlukom Hrvatske gospodarske ili Obrtničke komore.
U vezi pitanja o tome što se razumijeva kalom, rastepom, kvarom i lomom iz članka 5. i 6. Pravilnika o dopuštenom manjku s naslova kala, rastepa, kvara i loma na proizvodima u trgovini, u smislu članka 25. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost radi utvrđivanja porezne obveze, napominjemo da su normativi gubitka i načini utvrđivanja rashoda prema ovom Pravilniku na temelju iskustva struke u trgovini na malo. Za trgovinu na veliko ovi gubici se utvrđuju u iznosu od 50% utvrđenih normativa za trgovinu na malo prema članku 5. i 6. Pravilnika o dopuštenom manjku s naslova kala, rastepa, kvara i loma na proizvodima u trgovini i to u transportu kad je roba kupljenja franco dobavljač te uskladištena u skladištu veleprodaje.
Prema navedenom, gubici koji nastanu prilikom transporta dobara iz veleprodajnog skladišta do skladišta kupca ne smatraju se gubitkom u smislu članka 5. Pravilnika o dopuštenom manjku s naslova kala, rastepa, kvara i loma na proizvodima u trgovini i članka 25. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, stoga podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/05-01/107 Ur.br.: 5 13-07-21-01/05-4 Zagreb, 14. lipanj 2005.

Ustupanje imovine bez naknade

Prema odredbi čl. 2. st. 1. toč. 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/04), porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge što ih trgovačka društva, kao i drugi oblici zajedničkog obavljanja gospodarske ili druge djelatnosti, isporuče ili obave bez naknade i s osobnim popustom, bez obzira na to kome su učinjene.
Shodno navedenom, isporuka rashladnih vitrina bez naknade smatra se isporukom koja u smislu čl. 2. st. 1. toč. 3. Zakona o PDV-u podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost. Napominjemo da se o navedenom Središnji ured Porezne uprave očitovao mišljenjima klasa:
410-01/02-01/43 od 27. veljače 2002. i 410-19/02-01/462 od 10. siječnja 2003.
Klasa: 410-19/05-01/171 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 12. srpanj 2005.

Pružene usluge bez naknade

Prema odredbama čl. 2. st. 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/04) porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Također, porez na dodanu vrijednost plaća se i na sve druge isporuke dobara i obavljene usluge bez naknade i s osobnim popustom, bez obzira na to kome su učinjene, što je propisano čl. 2. st. 1. toč. 3. Zakona.
Shodno navedenom, u konkretnom slučaju nije riječ o članarini u smislu čl. 20. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 77/04 - ispravak), već o naknadi za obavljene usluge koje podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost. Stoga oslobođenje od plaćanja članarine, odnosno oslobođenje od plaćanja naknade za obavljene usluge znači davanje usluga bez naknade što podliježe oporezivanju prema odredbama čl. 2. st. 1. toč. 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/05-01/77 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb. 2. veljača 2006.

Terensko vozilo i vlastita potrošnja

Društvo "D" d.o.o. bavi se preradom drva i proizvoda od drva, kao osnovnom djelatnošću, te plasmanom proizvoda u zemlji i inozemstvu. Na upit o odbitku pretporeza na izdatke pri nabavi terenskog vozila (Land cruiser) putem financijskog leasinga, odnosno priznavanju troškova za vrijeme njegova korištenja, odgovaramo u nastavku.
Prema članku 20. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) pretporez je iznos poreza na dodanu vrijednost iskazan na računima za isporuke dobara i usluga koje su drugi poduzetnici obavili poreznom obvezniku. Odredbom članka 104. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05) propisani su uvjeti koji trebaju biti ispunjeni da bi poduzetnici koji obavljaju oporezive isporuke dobara i usluga imali pravo na odbitak pretporeza.
Kod financijskog najma (leasinga) predmeta dugotrajne imovine, kod kojeg se prenosi vlasništvo, prema članku 42. stavak 3. Pravilnika, porezna obveza za ukupnu vrijednost najma nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je isporučeno dobro - predmet najma.
Prema odredbi članka 2. stavak 1. točka 2. Zakona, porez na dodanu vrijednost plaća se navlastitu potrošnju. Vlastitom potrošnjom, prema članku 23. Pravilnika, smatra se izuzimanje dobara ili korištenje usluga iz svoje gospodarske ili druge djelatnosti za privatne potrebe te stvaranje rashoda po osnovi reprezentacije i korištenja osobnih automobila i drugih sredstava za osobni prijevoz, koji se ne mogu odbiti pri oporezivanju dohotka odnosno dobiti.
Članak 26. stavak 1. Pravilnika propisuje, između ostalog, da rashodi koji se smatraju vlastitom potrošnjom i podliježu oporezivanju iznose 30% izdataka u svezi s vlastitim ili unajmljenim osobnim vozilima i drugim sredstvima za osobni prijevoz poduzetnika, poslovodnih i drugih zaposlenih osoba.
Člankom 2. Zakona o sigurnosti prometa na cestama (Nar. nov., br. 105/04) propisano je što se smatra osobnim automobilom. Prema tom Zakonu, osobni automobil je motorno vozilo namijenjeno za prijevoz osoba koje, osim sjedala za vozača, ima najviše osam sjedala i čija nosivost tereta ne prelazi 250 kg.
Odredbama Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Nar. nov., br. 137/97 do 95/04) u svrhu oporezivanja, osobnim automobilom smatraju se vozila sukladno navedenim odredbama Zakona o sigurnosti prometa na cestama, pa je razvidno da se terensko vozilo ne razvrstava u posebnu kategoriju vozila nego se smatra osobnim vozilom.
Stoga u ovom slučaju, oporezivanju porezom na dodanu podliježe 30% od ukupnih troškova - izdataka u obračunskom razdoblju, što se smatra korištenjem osobnog vozila u privatne svrhe. Dakle, po primljenim računima u svezi troškova osobnog vozila može se odbiti 70% poreza na dodanu vrijednost na ime pretporeza, a u svezi korištenja osobnog vozila u poduzetničke svrhe.
Klasa: 410-19/00-01/649, Ur.br.: 513-07/00-1 Zagreb. 19. rujan 2000.
Građenje nekretnine na tuđem zemljištu

1. Ugovor o ortaštvu sklopljen s vlasnikom nekretnine, čiji je cilj zajednička gradnja ili preuređenje građevine, može biti sklopljen između pravnih osoba koje su obveznici PDV-a i fizičkih osoba koje nisu porezni obveznici. Ortaci - vlasnici nekretnine i izvoditelj, mogu biti obveznici ili osobe koje nisu obveznici PDV-a. Kod ugovora o ortaštvu bitno je odrediti investitora radi izdavanja građevne dozvole.
Člankom 19. stavak 1. Zakona o gradnji (Nar. nov., br. 52/99 i 75/9), propisano je da je investitor pravna ili fizička osoba u čije se ime gradi građevina. Zahtjev za izdavanje građevne dozvole u pisanom obliku podnosi investitor, kako je propisano u članku 50. stavak 1. Zakona o gradnji.
Ako u postupku izdavanja građevne dozvole sudjeluje više od 10 stranaka koje su vlasnici ili nositelji drugih stvarnih prava na istoj nekretnini, a koje nemaju zajedničkog posrednika ili punomoćnika, tijelo graditeljstva može zaključkom putem jedne od stranaka naložiti da u roku od deset dana odrede tko će ih predstavljati ili da postave zajedničkog punomoćnika, odnosno ako se ne dogovore, zajedničkog predstavnika će odrediti tijelo graditeljstva (članak 54. stavak 1. i 2. Zakona o gradnji).
Dakle, ako više vlasnika sklopi ortački ugovor u svrhu zajedničke gradnje, tada se tim ugovorom uređuje i pitanje koji će od ortaka biti nositelj prava i obveza investitora. U tom slučaju ortak, koji preuzme prava i obveze investitora, podnosi zahtjev za izdavanje građevne dozvole za tu građevinu. Dakle, mora biti određen jedan investitor na čije ime glasi i građevna dozvola.
Odredbama članka 50. stavak 4. Zakona o gradnji, propisano je da investitor uz zahtjev za izdavanje građevne dozvole prilaže, između ostalog, i dokaz da ima pravo graditi na određenoj nekretnini. Dokazom u smislu Zakona o gradnji smatra se naročito: 1. izvadak iz zemljišne knjige, 2. ugovor ili odluka nadležne državne vlasti na temelju koje je investitor stekao pravo vlasništva, pravo građenja ili pravo služnosti, 3. ugovor o ortakluku sklopljen s vlasnikom nekretnine čiji je cilj zajednička gradnja ili preuređenje građevine, 4. ugovor o koncesiji kojim se stječe pravo gradnje, 5. pisana suglasnost vlasnika postojeće građevine u slučaju rekonstrukcije, dogradnje, nadogradnje, i 6. pisana suglasnost fiducijarnog vlasnika dana dotadašnjem vlasniku nekretnine.
Po nalogu investitora, izvođač građevnih radova - poduzetnik (koji je u sustavu PDV-a) započinje gradnju i nakon obavljenog dijela gradnje ili konačnog izvršenja građenja, ispostavlja investitoru račun (privremenu situaciju odnosno okončanu situaciju po okončanju izgradnje), što podliježe poreznoj obvezi u smislu članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00). Ako račun ispostavlja investitoru koji je porezni obveznik, tada će investitor obračunani porez odbiti kao pretporez kad se radi o građevini koja će služiti za obavljanje oporezive poduzetničke djelatnosti.
Ako je izvođač građevnih radova - građevinski poduzetnik obveznik PDV-a, tada ima pravo odbitka pretporeza po ulaznim računima dobavljača što se odnose na obavljanje njegove gospodarske djelatnosti.
Kad investitor koji je u sustavu PDV-a, kao jedan od ortaka iz ortačkog ugovora, isporučuje - prodaje, zamjenjuje ili na drugi način otuđuje novoizgrađenu ili dio novoizgrađene građevine, bilo kome pa i drugom ortaku, obvezan je obračunati PDV
Kad ortak - fizička osoba koja nije u sustavu PDV-a sudjeluje u izgradnji građevine unosom zemljišta i kad mu investitor (koji je u sustavu PDV-a, a to može biti i izvođač), to zemljište nadoknađuje (plaća) isporukom građevine ili dijela građevine kao naknadu za zemljište što ga
je unio u izgradnju te građevine, tada će ta fizička osoba, kao krajnji potrošač, snositi PDV koji mu je investitor obračunao na isporučenu građevinu ili dio građevine. Kad je ta fizička osoba preuzela novu građevinu ili dio građevine i kad tu građevinu prodaje, tada je kupac obveznik poreza na promet nekretnina po stopi od 5%, prema odredbama članka 4., 5., 6. i 10. Zakona o porezu na promet nekretnina (Nar. nov., br. 69/97).
U tom slučaju ortak koji je vlasnik zemljišta prenosi pravo vlasništva na zemljište za novoizgrađenu ili dio novoizgrađene građevine, pa se radi o dva prometa. Prvi promet je isporuka (prijenos) zemljišta od ortaka vlasnika zemljišta na investitora, što podliježe porezu na promet nekretnina po stopi od 5%. Drugi promet je kad investitor isporučuje vlasniku zemljišta novoizgrađenu građevinu (stan ili poslovni prostor), pa pri isporuci novoizgrađene građevine mora obračunati PDV po stopi od 22% na vrijednost novoizgrađene građevine. Pritom nije bitno radi li se o isporuci novoizgrađene građevine fizičkoj ili pravnoj osobi.
Ako je investitor fizička ili pravna osoba koja nije u sustavu PDV-a, tada isporuka novoizgrađene građevine podliježe oporezivanju porezom na promet nekretnina po stopi od 5%, a poreznu osnovicu čini vrijednost novoizgrađene građevine. Porezni obveznik je kupac - stjecatelj nekretnine.
Ako fizička osoba - prodavatelj, tako preuzetu novu građevinu otuđi (proda, zamijeni ili na neki drugi način prenese uz naknadu) u roku tri godine od dana nabave, dohodak od otuđenja te nekretnine smatra se dohotkom od imovine i imovinskih prava u smislu članka 30. stavak 2. i 3. Zakona o porezu na dohodak (Nar. nov., br. 109/93 do 33/00). Međutim, ako fizička osoba u roku pet godina otuđi (proda) više od tri nekretnine, tada se radi o obrtničkoj djelatnosti (članak 11. stavak 1. Zakona o porezu na dohodak), pa se dohodak od takvih otuđenja utvrđuje kao dohodak od obrta, a ne kao dohodak od imovine i imovinskih prava.
Prema odredbama članka 51. stavak 1. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 80/00), osnovicu PDV-a čini naknada za isporučena dobra i obavljene usluge. Naknadom se pri isporuci novoizgrađenih građevinskih objekata ili dijelova tih objekata smatra naknada za vrijednost isporučenog objekta koja ne sadrži vrijednost zemljišta ni iznos naknade za komunalno uređenje zemljišta prema odluci mjerodavnih tijela (članak 5 1. stavak 14. Pravilnika).
Osnovica poreza na promet nekretnina je tržišna vrijednost nekretnina u trenutku stjecanja kako je propisano u članku 9. stavak 1. Zakona o porezu na promet nekretnina.
Kad osoba koja nije u sustavu PDV-a - fizička osoba (građanin) prodaje nekretnine ili imovinska prava iste vrste i ako pritom ostvaruje godišnji prihod od tih isporuka više od 85.000,00 kuna, obveznik je PDV-a u narednoj kalendarskoj godini, ako pritom ispunjava uvjete iz članka 2. stavak 3. Zakona o PDV-u (samostalnost, trajnost i namjera ostvarivanja prihoda), tada je ta osoba obvezna prijaviti se u registar obveznika PDV-a.
2. Kad je vlasnik zemljišta fizička osoba koja ima građevnu dozvolu za izgradnju građevine i nije u sustavu PDV-a, a izgradnju građevnog objekta obavlja građevinski poduzetnik - porezni obveznik, postavlja se pitanje prava na odbitak pretporeza.
U tom slučaju građevinski poduzetnik, koji je obveznik PDV-a, pri nabavi materijala za poduzetničku djelatnost ima pravo odbitka pretporeza prema odredbama članka 20. stavak 1. Zakona o PDV-u. Kod isporuke odnosno obračuna radova u toku izgradnje nekretnine ili ispostavljanja konačne situacije - računa, poduzetnik je obvezan obračunati PDV prema odredbama članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona.
Ako tu nekretninu fizička osoba prodaje, porezna obveza se utvrđuje prema odredbama članka 4. i 6. Zakona o porezu na promet nekretnina, a porezna stopa je 5% (članak 10. Zakona).
Ako ta fizička osoba otuđuje (prodaje) tu nekretninu u roku od tri godine od dana nabave, dohodak od otuđenja nekretnine smatra se dohotkom od imovine i imovinskih prava, pa podliježe oporezivanju prema odredbama članka 30. stavak 2. i 3. Zakona o porezu na dohodak. Ako fizička osoba prodaje više od tri nekretnine u roku od pet godina, tada se radi o obrtničkoj djelatnosti (članak 11. stavak 1. Zakona o porezu na dohodak).
3. Plaćanje poreza u prometu nekretnina (građevina) izgrađenih na temelju korištenja prava građenja i na promet zemljišta koje je opterećeno pravom građenja.
Odredbom članka 280. stavak 1. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima (Nar. nov. br. 91/96) propisano je da je pravo građenja ograničeno stvarno pravo na nečijem zemljištu
koje ovlašćuje svoga nositelja da na površini toga zemljišta ili ispod nje ima vlastitu zgradu, a svagdašnji vlasnik toga zemljišta dužan je to trpjeti.
Pravo građenja je u pravnom pogledu izjednačeno s nekretninom. Zgrada koja je izgrađena na zemljištu što je opterećeno pravom građenja, pripadnost je toga prava. S tim u svezi valja naglasiti da se pravo građenja ne odnosi na dogradnju, nadogradnju i adaptaciju zgrada, pa se stoga u takvim slučajevima ne primjenjuju odredbe koje vrijede za pravo građenja.
U članku 281. stavak 1. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, propisano je da je nositelj prava građenja i vlasnik zgrade koja je pripadnost toga njegova prava, glede zemljišta koje je opterećeno pravom građenja, ima ovlasti i dužnosti plodouživatelja. Stavak 2. toga članka propisuje da je nositelj prava građenja dužan vlasniku zemljišta plaćati mjesečnu naknadu za zemljište u iznosu prosječne zakupnine za takvo zemljište, ako nije što drugo određeno.
Prema navedenim odredbama, razvidno je da nositelj prava građenja ima vlasničko pravo raspolaganja izgrađenom nekretninom (građevinom) koja može biti predmetom oporezivanja u svim oblicima stjecanja nekretnine: kupoprodajom, zamjenom, nasljeđivanjem, darovanjem i drugim oblicima stjecanja nekretnine.
Stoga, kad poduzetnik koji je u sustavu PDV-a prodaje novoizgrađenu građevinu kao nositelj prava građenja, obveznik je PDV-a pri isporuci te građevine u smislu članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o PDV-u.
Ako je nositelj prava građenja fizička osoba koja nije u sustavu PDV-a i prodaje novoizgrađenu građevinu (poduzetniku koji je u sustavu PDV-a ili drugoj fizičkoj osobi - građaninu), kupac je obveznik poreza na promet nekretnina prema odredbama članka 4., 5. i 6. Zakona o porezu na promet nekretnina. Stopa poreza je 5% prema odredbama članka 10. toga Zakona.
Odredbama članka 281. stavak 1. i 2. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, određen je status nositelja prava građenja kao najmoprimca zemljišta od najmodavca - vlasnika zemljišta, s propisanom obvezom plaćanja mjesečne naknade vlasniku zemljišta za korištenje zemljišta radi građenja, i to u visini prosječne zakupnine za takvo zemljište.
Prema tome, vlasnik zemljišta koje je opterećeno pravom građenja, ako je poduzetnik - pravna ili fizička osoba koja je u sustavu PDV-a, obvezna je na računu za najam zemljišta što ga ispostavlja nositelju prava građenja, obračunati PDV u smislu članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o PDV-u. Ako je nositelj prava građenja u sustavu PDV-a, tada ima pravo odbitka pretporeza za iznos obračunanog poreza u računu o najmu koji je izdao vlasnik zemljišta, samo ako se najam zemljišta koristi za obavljanje oporezive poduzetničke djelatnosti.
Ako je vlasnik zemljišta na kojem nositelj prava građenja gradi građevinu, pravna ili fizička osoba koja nije u sustavu PDV-a, tada nije obvezan obračunati PDV na računu o najmu zemljišta. Ako je u tom slučaju nositelj prava građenja poduzetnik koji je u sustavu PDV-a, nema pravo odbitka pretporeza budući da mu ga najmodavac nije mogao obračunati.
Vlasnik zemljišta koji dohodak od imovine ostvaruje izdavanjem zemljišta u najam, a nije obveznik PDV-a, obveznik je poreza na dohodak od imovine na iznos najamnine umanjene za 30% na ime troškova ostvarivanja dohotka, prema odredbama članka 32. stavak 1. Zakona o porezu na dohodak. Ako je vlasnik zemljišta obveznik PDV-a i ostvaruje dohodak od imovine izdavanjem zemljišta u najam, utvrđuje mu se dohodak u skladu sa člankom 15.-19. Zakona o porezu na dohodak, tj. utvrđuje se kao dohodak od obrtničkih, slobodnih i drugih samostalnih djelatnosti, kao razlika između poslovnih primitaka i poslovnih izdataka, a utvrđuje se na temelju podataka iz poslovnih knjiga.
4. Dograđena ili nadograđena nekretnina (etaža, stan, apartman), ima status novoizgrađene nekretnine pa ako pravna ili fizička osoba koja je u sustavu PDV-a tu nekretninu prodaje, obveznik je PDV-a po stopi od 22%. Ako je, međutim, prodavatelj dograđene III nadograđene nekretnine fizička osoba, tada je kupac obveznik poreza na promet nekretnina po stopi od 5%, a za prodavatelja vrijedi obveza poreza na dohodak od imovine (ako je bila prodaja u roku od tri godine od dana stjecanja) prema odredbama članka 32. Zakona o porezu na dohodak.
U svezi s poreznim statusom dograđenih i nadograđenih nekretnina (zgrada, etaža, stanova, apartmana), smatramo da u skladu s načelom pravnog jedinstva nekretnine - zemljišta sa zgradom (članak 9. stavak I., 2. i 3. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima), stjecatelj posebnog dijela nekretnine stječe i odgovarajući suvlasnički dio zemljišta, pa je obveznik
poreza na promet nekretnina po stopi od 5% na dio zemljišta što pripada dijelu zgrade koji se dograđuje ili nadograđuje. Poreznu osnovicu čini tržišna vrijednost zemljišta u trenutku stjecanja.
Ako je fizička osoba prodala više od tri nekretnine (dograđene ili nadograđene) u roku od pet godina, tada se utvrđuje dohodak od obrta iz članka 11. stavak 1. Zakona o porezu na dohodak. - 5. Porezne obveze u slučaju izgradnje građevine na tuđem zemljištu - bespravna gradnja.
Za razliku od izgradnje građevine na tuđem zemljištu s pravom građenja, građevina može biti izgrađena na tuđem zemljištu bez znanja i volje vlasnika zemljišta.
Članak 152. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima propisuje da građevina koju netko izgradi na tuđem zemljištu bez znanja i volje vlasnika toga zemljišta, pripada vlasniku zemljišta. Vlasnik ima pravo zahtijevati da mu se preda u posjed njegovo zemljište sa zgradom, a graditelj može od vlasnika tražiti naknadu ili vlasnik zemljišta može zahtijevati uspostavu prijašnjeg stanja, pa će graditelj ne tražeći nikakve naknade uzeti svoj materijal.
U slučaju kad bespravni graditelj traži naknadu od vlasnika zemljišta za građevinu, tada se radi o (isporuci) prometu nekretnine (građevine), što podliježe oporezivanju. Ako je bespravni graditelj pravna ili fizička osoba koja je u sustavu PDV-a, tada se radi o isporuci novoizgrađene nekretnine (građevine) pa se mora obračunati PDV Ako se radi o fizičkoj osobi - građaninu koji je bespravno gradio građevinu, tada je porezni obveznik stjecatelj nekretnine (vlasnik zemljišta), a porez se obračunava po stopi od 5% prema Zakonu o porezu na promet nekretnina. Fizička osoba - građanin koji je dobio naknadu od vlasnika zemljišta na čijem je zemljištu bespravno izgradio građevinu i komu je isporučio tu građevinu, obveznik je poreza na promet od imovine, ako je do otuđenja došlo u roku od tri godine od dana nabave (članak 30. stavak 2. i 3. Zakona o porezu na dohodak).
Ako je vlasnik zemljišta fizička osoba koja nije u sustavu PDV-a, a postala je vlasnik građevine koju je bespravno izgradila druga pravna ili fizička osoba na tom zemljištu (odredbe članka 152. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima) i pritom stjecanju je platila porez na promet nekretnina, te ako tu građevinu prodaje, poreznik obveznik je stjecatelj nekretnine prema odredbama članka 4., 5. 6. i 10. Zakona o porezu na promet nekretnina.
Međutim, ako je vlasnik zemljišta poduzetnik - obveznik PDV-a postao vlasnik i bespravno izgrađene građevine u smislu članka 152. Zakona o vlasništvu i drugim pravnim stvarima i pritom platio porez na promet nekretnina (ako je bespravno izgrađenu građevinu isporučila fizička osoba) ili PDV (kad je isporučitelj bespravno izgrađene građevine poduzetnik u sustavu PDV-a), obvezan je pri prodaji te građevine obračunati PDV po stopi od 22%.
Člankom 153. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, propisano je ako je vlasnik zemljišta znao za građenje i nije bez odgode zabranio daljnju gradnju poštenom graditelju, tada zemljišna čestica sa zgradom koja je na njoj izgrađena pripada graditelju, a prijašnji vlasnik zemljišta ima samo pravo zahtijevati naknadu tržišne vrijednosti zemljišta.
U tom slučaju, vlasnik zemljišta prima naknadu za isporuku zemljišta, a poreznu osnovicu čini tržišna vrijednost zemljišta pa se porezna obveza utvrđuje prema Zakonu o porezu na promet nekretnina. Dakle, pošteni graditelj koji je izgradio građevinu na tuđem zemljištu plaća porez na promet nekretnina (kao stjecatelj nekretnine - zemljišta) na tržišnu vrijednost zemljišta.
Ako je pošteni graditelj - vlasnik te građevine fizička ili pravna osoba u sustavu PDV-a, pri prodaji građevine obveznik je PDV-a prema odredbama članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o PDV-u. Ako je pošteni graditelj - vlasnik te građevine fizička osoba koja nije u sustavu PDV-a, tada se pri prodaji građevine obračunava porez prema odredbama Zakona o porezu na promet nekretnina po stopi od 5%, a porezni je obveznik stjecatelj nekretnine.
6. Pri utvrđivanju osnovice PDV-a u smislu članka 51. stavak 14. Pravilnika o PDV-u, propisano je da porezna osnovica ne sadrži vrijednost zemljišta ni iznos naknade za komunalno uređenje zemljišta prema odluci mjerodavnih tijela, pa se postavlja pitanje izračunavanja pripadajućeg dijela vrijednosti zemljišta u ukupnoj naknadi novoizgrađene građevine.
Ukupna vrijednost zemljišta za novoizgrađenu građevinu mora se podijeliti s ukupnom izgrađenom površinom u m2. Pri obračunu naknade za izgrađene dijelove građevine (stanove) potrebno je na novoizgrađenu vrijednost građevine pribrojiti i pripadajući iznos vrijednosti zemljišta tako što će se ukupna površina građevine pomnožiti s iznosom vrijednosti zemljišta po m2.
Na primjer: Ako je vrijednost zemljišta 300.000,00 kuna, a građevna vrijednost 700.000,00 kuna, ukupna površina građevine 1.000,00m2. Potrebno je 300.000,00 podijeliti s ukupnom površinom građevine 1.000,00m2, što iznosi 300,00 kuna.
Građevnoj - prodajnoj vrijednosti stana od 50rn2 pribraja se vrijednost zemljišta tako što će se površina stana pomnožiti s iznosom vrijednosti zemljišta po m2 (50 x 300,00 == 15.000,00 kuna).
Klasa: 410-20/00-01/17, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 22. rujan 2000.
Rekonstrukcija i adaptacija dograđenih nekretnina

1. Rekonstruirana i adaptirana nekretnina prilikom prodaje može imati različiti porezni tretman. Ako se radi o tzv. rabljenoj nekretnini na kojoj su obavljeni manji adaptacijski radovi za koje po Zakonu o gradnji nije potrebna građevinska dozvola, takva nekretnina i dalje zadržava status tzv. rabljene nekretnine i pri prodaji takve nekretnine stjecatelj nekretnine je prema odredbi članka 6. Zakona o porezu na promet nekretnina (Nar. nov., br. 69/97) obveznik poreza na promet nekretnina, a porez se plaća na osnovicu koju čini tržišna vrijednost nekretnine u trenutku stjecanja.
Nekretnina na kojoj su obavljeni veliki adaptacijsko-rekonstrukcijski radovi kojima se bitno mijenja vijek korištenja nekretnine, povećava površina, znatno poboljšava unutrašnja urednost i opremljenost nekretnine, za što je potrebna građevinska dozvola, smatra se u smislu odredbe članka 9. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 63/00), novoizgrađenom nekretninom isporuka koje podliježe plaćanju PDV-a.
Prema odredbi članka 9. Pravilnika o PDV-u, novoizgrađenom nekretninom smatraju se nekretnine (građevine i njihovi dijelovi) koje su izgrađene, isporučene ili plaćene nakon 3 1. prosinca 1997. godine.
Poreznu osnovicu za obračun PDV-a na temelju članka 8. stavka 1. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 45/95 do 73/00) i članka 51. stavka 14. citiranog Pravilnika, čini naknada za vrijednost isporučenog objekta koja ne sadrži vrijednost zemljišta ni iznos naknade za komunalno uređenje zemljišta prema odluci mjerodavnih tijela.
2. Dograđena ili nadograđena nekretnina (etaža, stanovi, apartmani) smatra se također novoizgrađenom nekretninom isporuka koje podliježu plaćanju PDV-a.
Prema odredbi članka 51. stavka 14. Pravilnika o PDV-u poreznu osnovicu čini naknada za isporučeni dio nekretnine (stana, apartmana), umanjena za vrijednost zemljišta i naknadu za komunalno uređenje zemljišta.
Kako u skladu s načelom pravnog jedinstva zemljišta sa zgradom (članak 9. stavak 1., 2. i 3. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima - Nar. nov., br. 91/96), stjecatelj posebnog dijela zgrade stječe i odgovarajući suvlasnički dio zemljišta te je obveznik poreza na promet nekretnina po stopi od 5% na dio zemljišta što pripada dijelu zgrade koji se dograđuje ili nadograđuje.
Poreznu osnovicu čini tržišna vrijednost zemljišta u trenutku stjecanja koja sadrži i iznos naknade za komunalno uređenje zemljišta.
Klasa: 410-19/01-01/335, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 14. rujan 2001.

Oporezivanje leasinga nekretnina

1. Predmet financijskog najma su novoizgrađene nekretnine u smislu odredbe članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i članka 9. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01).
Novoizgrađene građevine pod kojima se, u skladu s odredbom članka 9. Pravilnika, smatraju nekretnine (građevine i njihovi dijelovi) koje su sagrađene, isporučene ili plaćene nakon 31. prosinca 1997. godine, predmet su oporezivanja PDV-om u skladu s odredbom članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona.
Prema odredbi članka 42. stavak 3. Pravilnika, kod financijskog najma predmeta dugotrajne imovine kod kojeg se prenosi pravo vlasništva, porezna obveza za ukupnu vrijednost najma nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojemu je isporučeno dobro - predmet najma.
U ovom slučaju financijski najam kod kojega se prenosi vlasništvo u poreznom smislu prema propisima o PDV-u izjednačen je s isporukom dobra u pogledu nastanka porezne obveze.
Zemljište na kojem se nalazi nekretnina ne podliježe PDV-u kako je to propisano odredbom članka 3. stavak4. Zakona.
Na zemljište se plaća porez na promet nekretnina prema odredbama Zakona o porezu na promet nekretnina (Nar. nov., br. 69/97), a porezna obveza prema odredbi članka 14. ovoga Zakona, nastaje u trenutku sklapanja ugovora odnosno drugog pravnog posla kojim se stječe nekretnina.
Ako se prema ugovoru o financijskom najmu vlasništvo na novoizgrađenoj nekretnini stječe na kraju isteka roka najma, tada nastaje i obveza poreza na promet nekretnina na stečeno zemljište na kojem je izgrađena nekretnina.
Ako se kamate na iznos otplate rate iskazuju, odnosno zaračunavaju posebno, porezna obveza na kamate, kao naknadu za usluge financiranja, nastaje istekom svakog obračunskog razdoblja u skladu s odredbom članka 42. stavak 2. Pravilnika.
Ako se kod financiranja najma ne prenosi pravo vlasništva predmeta najma, porezna obveza prema odredbi članka 42. stavak 3. Pravilnika, nastaje za dio najamnine koji se odnosi na obračunsko razdoblje. U tom slučaju ne radi se o isporuci dobra već o obavljenoj usluzi.
2. Predmet financijskog najma je »stara« nekretnina koju u najam daje poduzetnik – obveznik PDV-a.
Predmet »starih« nekretnina je predmet oporezivanja porezom na promet nekretnina. Prometom nekretnina prema odredbi članka 4. Zakona o porezu na promet nekretnina, smatra se svako stjecanje vlasništva u Republici Hrvatskoj.
Sklapanjem ugovora o leasingu predmet leasinga se predaje na uporabu, a u tom trenutku ne dolazi do prijenosa vlasništva. Do tog prijenosa vlasništva može doći, ali i ne mora, na kraju isteka roka leasinga.
Zakon o porezu na promet nekretnina ne sadrži odredbe o najmu nekretnina odnosno o financijskom najmu, jer je predmet oporezivanja stjecanje vlasništva nad nekretninom.
Ako po odredbama ugovora o financijskom najmu vlasništvo na nekretnini prelazi na najmoprimca na kraju isteka ugovora, tada u tom trenutku nastaje i obveza plaćanja poreza na promet nekretnina.
Klasa: 410-19/03-01/139, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 11. rujan 2003.
Oslobođenje od plaćanja PDV-a pri kupnji nekretnina

Gradsko poglavarstvo grada "A" obratilo nam se sa zamolbom za oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost koji im je obračunala tvrtka "B" temeljem kupoprodajnog ugovora o prodaji novosagrađenih nekretnina, sklopljenog 11. veljače 2003.
Odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara (proizvoda, roba, novoizgrađenih građevina, opreme i sl.) i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu.
Prema članku 9. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) novosagrađenim nekretninama smatraju se nekretnine (građevine i njihovi dijelovi) koje su sagrađene, isporučene ili plaćene nakon 31. prosinca 1997. godine. Članak 51. stavak 14. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost propisuje da se naknadom, pri isporuci novosagrađenih građevinskih objekata ili dijelova tih objekata iz članka 9. ovog Pravilnika smatra naknada za vrijednost isporučenog objekta koja ne sadrži vrijednost zemljišta ni iznos naknade za komunalno uređenje zemljišta prema odluci mjerodavnih tijela.
Sukladno navedenom grad "A" obvezan je platiti obračunati porez na dodanu vrijednost pri kupnji novosagrađenih nekretnina, a Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti za oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost. 
Klasa: 410-19/06 -01/24 Ur.br.:513-07-21-01/06-2 Zagreb, 7. ožujak 2006.

Izgradnja mrtvačnice

Grad N. doznačio je komunalnom društvu sredstva za izgradnju mrtvačnice. Komunalno društvo je na temelju doznačenih sredstava koristilo pravo na odbitak pretporeza po računima izvođača radova, te je ukupnu vrijednost knjižilo u svoju imovinu. U vezi navedenog postavljen je upit je li komunalno društvo pri prijenosu objekta (mrtvačnice) na Grad, obvezno obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost obzirom da je prilikom izgradnje temeljem ulaznih računa koristilo pretporez.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Ako sredstva (transferi), što se doznačuju komunalnim društvima za izgradnju objekata komunalne infrastrukture, javnih dobara, iz proračuna jedinica lokalne samouprave, nisu naknada za isporučeno dobro ili obavljenu uslugu, u smislu odredbi članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) i ako nema protuusluge, nego su doznačena sredstva potpora za izgradnju javnih dobara, na njih se ne plaća porez na dodanu vrijednost.
Groblje je prema članku 1. Zakona o grobljima (Narodne novine, broj 19/98) ograđeni prostor zemljišta na kojem se nalaze grobna mjesta, prateće građevine i komunalna infrastruktura. Pratećim građevinama među ostalim smatraju se krematorij, mrtvačnice i slično. Člankom 2. Zakona o grobljima propisano je da su groblja komunalni objekti u vlasništvu jedinice lokalne samouprave na čijem se području nalaze.
Obzirom da po završetku gradnje objekt (mrtvačnica) koja je upisana u imovinu komunalnog društva, prelazi u vlasništvo jedinice lokalne samouprave, u ovom slučaju Grada N., komunalno društvo obvezno je po završetku gradnje Gradu dostaviti konačni obračun sa zaračunatim porezom na dodanu vrijednost, budući je riječ o isporuci novoizgrađene građevine koja podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost u smislu članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Napominjemo da sredstva koja Grad doznačuje komunalnom društvu za obavljene usluge podliježe oporezivanju i predstavljaju naknadu. Naime, isporuke dobara i obavljene usluge komunalnih društava nisu izuzete od oporezivanja neovisno o tome kome su učinjene. Stoga, ako grad doznačenim sredstvima komunalnom društvu, plaća naknadu za određene usluge koje je obavilo komunalno društvo za jedinicu lokalne samouprave, primatelj sredstava obvezan je iz primljene naknade preračunatom stopom 18,0328% izračunati obvezu poreza na dodanu vrijednost.
Shodno navedenom, ako Grad N. doznačuje sredstva komunalnom društvu za obavljanje usluge održavanja groblja, doznačena sredstva predstavljaju naknadu za obavljenu uslugu u smislu odredbe članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, pa komunalno društvo treba iz primljenih sredstava obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/99-01/117 Ur.Kr.: 513-07/00-2, Zagreb, 15. ožujak 2000.
Likvidacija obrta odnosno trgovačkog društva

Prema odredbi članka 32. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 1 12/99), svojstvo poduzetnika zadržava se i nastavlja i pod prisilnom upravom, u likvidaciji, u stečaju ili u provedbi oporuke, a svojstvo poduzetnika prestaje posljednjim poduzetničkim aktivnostima. Fizička osoba, prema odredbi članka 32. stavak 6. Pravilnika, gubi svojstvo poduzetnika trajnom odjavom djelatnosti i brisanjem iz registra kod nadležnog tijela. Prije odjave djelatnosti fizička osoba mora obračunati porez na sve isporuke do dana odjave, uključujući u te isporuke i sva dobra koja joj preostanu i koja se smatraju izuzimanjem za vlastite potrebe te izmiriti sve porezne obveze po osnovi poduzetničke djelatnosti.
Prema odredbi članka 2. stavak 1. točka 2. Zakona i članka 23. stavak 1., 2. i 3. Pravilnika, vlastita potrošnja obuhvaća izuzimanje dobara ili korištenje usluga od strane poduzetnika iz svoje gospodarske djelatnosti za privatne potrebe poduzetnika ili za stvaranje određenih rashoda koji su po svom karakteru bliski privatnoj potrošnji - troškovi reprezentacije i troškovi automobila za osobni prijevoz. Ovi izdaci podliježu PDV-u kao vlastita potrošnja kod poduzetnika koji su pri nabavi dobara i usluga za ove namjene ostvarili pravo na odbitak pretporeza.
U imovini obrta nalazi se osobna imovina koju je obrtnik unio kao ulog u obrt, kao i imovina koja je tijekom poslovanja obrta nabavljana pod različitim poreznim uvjetima.
Kod likvidacije obrta kada obrtniku dio te imovine prelazi u njegovo privatno vlasništvo, porezne obveze su različite, a ovise o tome pod kojim je poreznim uvjetom nabavio određenu imovinu. Tu se mogu pojaviti sljedeći slučajevi:
1. Imovina koju je vlasnik obrta unio u obrt kao svoju osobnu imovinu na koju je već pri nabavi plaćen porez - bilo porez na promet proizvoda, bilo PDV kao da je kupljena za krajnju potrošnju, ako po likvidaciji obrta ostaje za privatne potrebe fizičke osobe, nema porezne obveze budući da je na tu imovinu prometni porez već jednom plaćen. Osim toga, u smislu odredbe članka 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 105/99), u ovom slučaju ne postoji isporuka jer su isporučitelj i primatelj dobra ujedinjeni u jednoj osobi, a ne radi se o slučaju vlastite potrošnje u smislu odredbe članka 2. stavak 1. točka 2. Zakona.
Ako se u imovini, koja po zatvaranju obrta ostaje u vlasništvu fizičke osobe, nalaze osobni automobili ili nekretnine koji su kao imovina fizičke osobe unijeti u poduzetničku imovinu, a po zatvaranju obrta ostaju vlasniku kao njegova privatna imovina, ne radi se o isporuci odnosno stjecanju koje bi bilo predmet oporezivanja posebnim porezom po stopi od 5% prema odredbama Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Nar. nov., br. 139/97 i 105/99), odnosno poreza na promet nekretnina prema odredbama Zakona o porezu na promet nekretnina (Nar. nov., br. 69/97).
2. U imovini poduzetnika - obrtnika nalaze se i dobra nabavljena tijekom obavljanja poduzetničke djelatnosti i to oprema, sitni inventar, repromaterijal ili trgovačka roba koji su nabavljeni bez plaćanja poreza na promet proizvoda i usluga. Ako ova dobra nakon likvidacije obrta mijenjaju namjenu i služe za privatne potrebe fizičke osobe, radi se o izuzimanju dobara za vlastite potrebe. Polazeći od temeljnih načela oporezivanja prometa dobara koja služe krajnjoj potrošnji, treba zaračunati pripadajući PDV, jer se radi o krajnjoj potrošnji koja treba biti oporeziva prometnim porezom najmanje jedanput.
3. Ako su neka dobra bila nabavljena po povlaštenoj poreznoj stopi od 5% ili 2,5% poreza na promet proizvoda, a sada mijenjaju namjenu i služe za privatne potrebe fizičke osobe, to izuzimanje smatra se vlastitom potrošnjom i treba biti oporezivo PDV-om budući da su u trenutku nabave dobra bila oporeziva po povlaštenoj stopi kao poduzetnička dobra, a ne kao dobra za privatnu krajnju potrošnju.
4. Sva dobra koja su nabavljena od dana početka primjene Zakona o PDV-u i za koja je korišten odbitak pretporeza, a nakon prestanka poduzetničke djelatnosti ostaju za privatno korištenje fizičke osobe, kao vlastita potrošnja u smislu odredbi članka 2. stavak 1. točka 2. Zakona i članka 23. Pravilnika, oporezuju se PDV-om.
Poreznu osnovicu kod izuzimanja dobara za vlastitu potrošnju čini prema odredbi članka 8. stavak 6. Zakona i članka 51. stavak 5. Pravilnika, tržišna cijena odnosno cijena nove nabave uvećana za zavisne troškove nabave kada se radi o izuzimanju dobara koja su kupljena. Pri izuzimanju dobara proizvedenih u poduzeću, tržišnom cijenom smatraju se vlastiti troškovi utvrđeni prema računovodstvenim propisima.
Kada je riječ o izuzimanju opreme, koja iz poduzetničke djelatnosti prelazi u privatno korištenje poslije likvidacije obrta, tada se kod utvrđivanja tržišne cijene, odnosno cijene nove nabave treba uzeti u obzir vrijeme korištenja predmetne opreme te utvrditi tržišnu vrijednost, odnosno cijenu nove nabave upravo za opremu koja je predmet izuzimanja, uzimajući u obzir dotadašnje vrijeme korištenja opreme odnosno smanjenje vrijednosti korištene opreme.
Trgovačko društvo koje prestaje s radom, prema odredbi članka 32. stavak 3. Pravilnika i u likvidaciji i u stečaju zadržava svojstvo poduzetnika. To znači da na sve isporuke dobara i usluga u postupku likvidacije trgovačko društvo - porezni obveznik mora zaračunati pripadajući porez.
Društvo osoba postoji kao poduzetnik sve dok se ne riješe međusobni pravni odnosi među članovima društva, ne izmire sve porezne obveze po osnovi zajedničke poduzetničke djelatnosti i ne izbriše iz registra kod trgovačkog suda. Kod društava kapitala svojstvo poduzetnika prestaje brisanjem društva iz registra kod trgovačkog suda nakon što se izmire sve porezne obveze.
Prodaja imovine trgovačkog društva u postupku likvidacije predstavlja načelno oporezive isporuke dobara u smislu odredbe članka 2. Zakona, kako je to propisano odredbom članka 15. Pravilnika.
Imovina koju su pojedini članovi društva unijeli u to društvo postala je imovina društva. Zbog toga, pri isporukama u postupku likvidacije PDV se zaračunava na sve isporuke koje podliježu oporezivanju, bez obzira na to radi li se možda i o dobrima, koja je pojedini član društva - fizička osoba unio u društvo, a prije su pripadala njegovoj privatnoj imovini i kao takvo je već pri nabavi bilo oporezivo prometnim porezom kao krajnja potrošnja.
Ako po završetku likvidacije trgovačkog društva pojedina imovina prelazi u vlasništvo članova odnosno vlasnika društva, tada u smislu odredbi Zakona o PDV-u postoje načelno oporezive isporuke između društva koje se likvidira i člana društva kao primatelja dobra.
Naime, član društva je u odnosu prema društvu druga osoba i između njih su moguće isporuke u smislu odredbe članka 2. stavak 1. točka 3. Zakona.
Porezna osnovica za isporuke koje predstavljaju vlastitu potrošnju odnosno druge isporuke bliske vlastitoj potrošnji, propisana je odredbom članka 8. stavak 6. Zakona i članka 51. stavak 4. i 5. Pravilnika.
Ako po završetku likvidacije dolazi do isporuka nekretnina koje nisu predmet oporezivanja PDV-om između društva i člana društva, tada postoji isporuka u smislu odredbe članka 2. Zakona o porezu na promet nekretnina koja podliježe oporezivanju porezom na promet nekretnina po stopi od 5%.
U svim slučajevima kod prestanka obrta ili trgovačkog društva kada u smislu odredbi Zakona o PDV-u postoji načelno oporeziva isporuka, treba voditi računa o tome da se pojedina dobra ne oporezuju PDV-om. To se prije svega odnosi na isporuke nekretnina koje se u smislu odredbe članka 2. Zakona i članka 9. Pravilnika, ne smatraju novoizgrađenima, te na zemljište kako je to propisano odredbom članka 4. stavak 4. Zakona te na isporuke novca, vrijednosnica i udjela u poduzećima prema odredbi članka 11. stavak 3. Zakona.
Porezni obveznik koji prestaje s poslovanjem obvezan je prema odredbi članka 18. stavak 2. Zakona i članka 86. stavak 5. Pravilnika, u roku tri mjeseca od dana prestanka s poslovanjem predati konačni obračun poreza na obrascu PDV-K.
0 podmirenju poreznih obveza Porezna uprava izdaje potvrdu i samo na temelju te potvrde moguće je vršiti brisanje iz trgovačkog i drugog mjerodavnog registra.
Klasa: 410-19/00-01/125, Ur.br.: 513-07/00-4 Zagreb, 27. travnja 2000.
Uvoz doniranih športskih trkaćih vozila

Odredbom članka 12. točke 1. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 105/99), plaćanja PDV-a oslobođen je, između ostalog, uvoz humanitarne pomoći, osim nafte i naftnih derivata, duhana i duhanskih prerađevina, alkohola i alkoholnih pića. Prema odredbi članka 73b. Pravilnika o izmjenama i dopunama Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 44/00), humanitarnom pomoći, u smislu odredbe članka 12. Zakona, smatraju se i donacije dobara koje inozemni donatori poklanjaju zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim organizacijama te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave.
U skladu s navedenim, uvoz doniranih športskih trkaćih automobila Škoda Octavia, namijenjenih amaterskom športu, oslobođen je plaćanja PDV-a.
Glede primjene Zakona o posebnom porezu na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Nar. nov., br. 139/97 i 105/99), specijalna trkaća vozila nisu predmetom oporezivanja temeljem odredbi članka 2. stavka 1. i 2., u kojima je rečeno da se osobnim automobilom koji podliježe oporezivanju smatra motorno vozilo namijenjeno prvenstveno za prijevoz putnika s najviše 9 sjedala (uračunano sjedalo vozača), a navedena trkaća motorna vozila nisu namijenjena prijevozu putnika nego isključivo športskom natjecanju.
Klasa: 410-19/00-01/102, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 8. ožujak 2000.
Financiranje gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture

Odredbama članka 2. stavak 1. točka 1a) Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95, 164/98 i 105/99), propisano je da se PDV plaća na isporuke svih vrsta dobara (proizvoda, roba, novoizgrađenih građevina, opreme i sl.) i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koju poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
U članku 8. stavak l. Zakona propisano je da je osnovica PDV-a naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim PDV-a. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi III izda u ime i za račun druge osobe, pa je u članku 51. stavak 10. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do l 12/99), propisano da su to prolazne stavke.
Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o komunalnom gospodarstvu, koji je objavljen u Nar. nov., br. 128/99, a stupio je na snagu l. siječnja 2000., izmijenjen je članak 18. Zakona, tako što je propisano da cijena komunalne usluge može sadržavati i iznos za financiranje gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture na području jedinice lokalne samouprave na kojemu se isporučuje komunalna usluga sukladno s Programom gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture.
U stavku 4. istoga članka, propisano je da se iznos za financiranje gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture u računu za isporučenu komunalnu uslugu iskazuje posebno i ta se sredstva doznačuju u proračun jedinice lokalne samouprave, a mogu se upotrebljavati isključivo za te namjene.
Stoga, ako komunalno poduzeće u računu za pruženu komunalnu uslugu zasebno iskazuje iznos za financiranje gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture sukladno odredbama iz članka 18. Zakona o komunalnom gospodarstvu i u skladu s Programom, i ako taj iznos komunalno poduzeće naplaćuje u ime i za račun jedinice lokalne samouprave koja ga knjiži kao prihod, u tom slučaju se radi o prolaznoj stavci prema članku 8. stavak 1. Zakona o PDV-u i ne podliježe poreznoj obvezi.
Klasa: 410-01/00-01/162, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 13. travanj 2000.
Porezni status stranog predstavništva
 
Predstavništva stranih osoba u Republici Hrvatskoj osnivaju se i posluju prema odredbama Uredbe o uvjetima za osnivanje i rad predstavništava stranih osoba u Republici Hrvatskoj (Nar. nov., br. 7/97). Prema navedenoj Uredbi, predstavništva se mogu osnovati za istraživanje tržišta, obavljanje promidžbenih i informativnih poslova te predstavljanje strane pravne osobe. Predstavništvo ne može obavljati poslove iz djelatnosti osnivača odnosno sklapati poslove za osnivača. Iznimno, predstavništva stranih zračnih prijevoznika mogu obavljati prodaju prijevoznih dokumenata u skladu s državnim ugovorima koje je sklopila Republika Hrvatska s među-narodnim konvencijama. Predstavništvo je sastavni dio strane firme i nema status pravne osobe te posluje pod tvrtkom osnivača s naznakom da se radi o predstavništvu.
U skladu s rečenim, predstavništvo se ne može baviti poduzetničkom djelatnošću, dakle obavljati usluge i isporuke dobara. To znači da predstavništvo ne može biti obveznikom PDV-a niti obveznikom poreza na dobit. Naime, odredbom članka 6. stavka 1. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 105/99) i članka 2. stavka 1. Zakona o porezu na dobit (Nar. nov., br. 35/95 i 164/96), poreznim obveznikom smatra se poduzetnik, tj. pravna i fizička osoba koja obavlja usluge i isporučuje dobra na tržištu.
Iz navedenoga zaključujemo da predstavništva stranih osoba u Republici Hrvatskoj nisu obveznici poreza na dobit i PDV-a, što znači da ne plaćaju poreze hrvatskoj državi. Međutim, predstavništva plaćaju PDV koji im zaračunaju tuzemni dobavljači za kupljena dobra i usluge u Republici Hrvatskoj. Po Zakonu o PDV-u, predstavništva kao kupci dobara i usluga, nisu oslobođena plaćanja PDV-a.
Klasa: 410-19/00-01/289, Ur.br.: 513-0 7/00-2 Zagreb, 9. svibanj 2000.
Prodaja brodova opterećenih hipotekom

Prema odredbi članka 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 105/99) i odredbi članka 19. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 44/00), radi se o isporukama dobara koje podliježu oporezivanju. Budući da je hipoteka založno pravo na temelju kojeg založni vjerovnik može tražiti namirenje svog potraživanja iz vrijednosti založene imovine, u poreznom smislu prema odredbi članka 19. stavak 2. Pravilnika, postoje dvije isporuke.
Davanjem stvari od strane zalogodavatelja zalogoprimatelju ne nastaje oporeziva isporuka. Prilikom davanja stvari u zalog još uvijek nije prenijeto pravo raspolaganja u gospodarskom smislu na zalogoprimatelja te u tom slučaju ne postoji nikakva isporuka u smislu odredbi Zakona o PDV-u.
Do oporezive isporuke dolazi tek kada zalogoprimatelj, budući da ne može naplatiti svoju tražbinu, mora prodati založenu stvar.
Prema odredbi članka 19. stavak 2. Pravilnika, ako dođe do prodaje založenog dobra tada, u smislu odredbi Zakona, dolazi do dvije isporuke dobara koje načelno podliježu oporezivanju. Obje ove isporuke nastaju istovremeno. Prva isporuka je isporuka dobara od strane zalogodavatelja zalogoprimatelju, a druga je od zalogoprimatelja kupcu dobra.
Obveza zaračunavanja poreza ovisi o tome jesu li zalogodavatelj i zalogoprimatelj poduzetnici - porezni obveznici kao i o tome podliježe li predmet zaloga oporezivanju PDV-om
U predmetnom slučaju poduzeće »X« kao porezni obveznik, pri isporuci brodova poslovnoj banci kao zalogoprimatelju, obvezno je zaračunati PDV na poreznu osnovicu koju prema odredbi članka 8. stavka 1. Zakona čini naknada za isporučene brodove. Prema odredbama
Zakona o PDV-u, za isporuke plovnih brodova koji su u poduzetničkoj imovini poduzeća, nije propisano nikakvo umanjenje porezne osnovice.
U slučaju da je zalogoprimatelj poduzetnik i porezni obveznik, pri prodaji postoji druga oporeziva isporuka.
U ovom slučaju druga isporuka postoji pri isporuci (prodaji) založenog dobra od strane banke kupcu. Budući da su usluge i isporuke dobara koje obave banke prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona oslobođene PDV-a, pri prodaji založenog dobra od strane banke kupcu plovila, ne postoji obveza zaračunavanja PDV-a na ovu isporuku.
Budući da se ovaj promet ne oporezuje PDV-om, on podliježe oporezivanju posebnim porezom na promet u skladu s odredbom članka 1. stavak 2. i 3. Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Nar. nov., br. 139/97).
Posebni porez na promet plaća se po stopi od 5%, a porezni obveznik je kupac ili stjecatelj plovila.
Klasa: 423-01/00-01/10, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 15. lipanj 2000.

Porezni obveznik u stečaju

Prema navodima u pismu, danom otvaranja stečajnog postupka obavljene su sve radnje propisane Stečajnim zakonom, u koji spada i utvrđivanje obveza stečajnog dužnika. Stečajno vijeće je donijelo rješenje kojim u cijelosti priznaje obveze prema Ministarstvu financija (Državnom proračunu), i to kao tražbinu 1. višeg isplatnog reda, prema članku 71. stavku 1. točki 1. Stečajnog zakona. Po otvaranju stečajnog postupka poduzeće je nastavilo s proizvodnom djelatnošću temeljem koje nastaju nove porezne obveze i prava. Prema navodima u upitu, poduzeću u stečaju Porezna uprava osporava pravo na povrat pretporeza za razdoblje nakon otvaranja stečaja zbog neplaćenog duga prijavljenog u stečajnu masu, o čemu nastavno tumačimo.
Prema odredbi članka 6. stavka 1. točke 1. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 54/00), porezni obveznik je poduzetnik koji isporučuje dobra ili obavlja usluge iz članka 2. stavka 1. točke 1., 2. i 3. Zakona, osim poduzetnika iz članka 22. stavka 1. Zakona. Status poreznog obveznika u stečaju uređen je u članku 15. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 112/99), u kojemu je propisano da isporuke u postupku stečaja podliježu oporezivanju te da je porezni obveznik stečajni dužnik.
Prema navedenom, poduzeće u stečajnom postupku (stečajni dužnik), obveznik je PDV-a ako obavlja isporuke dobara i usluga koje podliježu oporezivanju. Međutim, otvaranjem stečajnog postupka počinje nova poduzetnička faza poreznog obveznika, što znači da se na njega primjenjuju sve zakonske odredbe u svezi primjene Zakona o PDV-u (izdavanje računa, plaćanje poreza, vođenje evidencija, podnošenje porezne prijave i druge propisane radnje), što podrazumijeva i pravo na odbitak pretporeza na način propisan u članku 20. Zakona i člancima 103. do 113. Pravilnika, kao da se radi o novom poreznom obvezniku.
Porezni dug stečajnog dužnika naplaćuje se u skladu s propisima po kojima se vodi stečajni postupak, u visini koja je limitirana stečajnom masom. Ako bi Porezna uprava ograničavala poreznom obvezniku pravo na odbitak pretporeza iz aktivnosti nakon otvaranja stečajnog postupka, znači da bi naplaćivala svoja potraživanja izvan redoslijeda koji je utvrđen rješenjem o utvrđivanju tražbine koje donosi stečajno vijeće, čime bi oštetila druge stečajne vjerovnike i prekršila Stečajni zakon.
Zbog toga je potrebno da se s poreznim obveznikom, nad kojim se vodi stečajni postupak, postupa kao s novim poreznim obveznikom, neovisno o njegovim poreznim dugovima prije otvaranja stečajnog postupka.
Klasa: 410-19/00-01/93, Ur.br.: 513-07/00-4 Zagreb, 19. lipanj 2000.
Transferi sredstava u komunalnoj djelatnosti

U svezi oporezivanja PDV-om doznaka ili transfera jedinica lokalne samouprave komunalnim poduzećima, Porezna uprava se višekratno očitovala u svojim pismima.
Sredstva (transferi), koja se doznačavaju komunalnim poduzećima za izgradnju objekta komunalne infrastrukture, javnih dobara, iz proračuna jedinica lokalne samouprave, nisu naknada za neko isporučeno dobro ili obavljenu uslugu, u smislu odredbe članka 2. stavka 1. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 105/99), nego potpora za izgradnju javnih dobara te se na takvu doznaku ne plaća PDV, u smislu odredbi članka 8. stavka 1. Zakona i članka 3. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 i 112/99).
Međutim, glede transfera koji su naknada za obavljene isporuke dobara i usluga komunalnim poduzećima, postoji obveza oporezivanja. Naime, isporuke dobara i obavljene usluge komunalnih poduzeća nisu izuzete od oporezivanja, neovisno o tome da li su učinjene jedinici lokalne samouprave ili nekom drugom kupcu.
Jedinica lokalne samouprave primljena dobra i usluge plaća doznakama, tzv. »transferima« komunalnom poduzeću, u iznosima i dinamici predviđenoj u proračunu, te komunalna poduzeća ne ispostavljaju račune jedinici lokalne samouprave za isporučena dobra i obavljene usluge. Zato su transferi svojevrsni predujmovi koji se zatvaraju po isteku proračunske godine, pri čemu je vrijednost isporučenih dobara i obavljenih usluga jednaka primljenim transferima. Na navedeni način postupa se i kada su u pitanju transferi iz namjenski prikupljenih sredstava, kao što je komunalna naknada. Budući da se doznačenim sredstvima (transferima) komunalnim poduzećima plaćaju određene isporuke dobara i obavljene usluge jedinici lokalne samouprave, primatelji sredstava, bez obzira na to u čijem su vlasništvu, obvezni su iz primljenih svota, preračunatom stopom od 18,0328% izračunati obvezu PDV-a.
Prema navodima u pitanju, Grad R. namjenski doznačuje sredstva komunalnom poduzeću za obavljanje redovne komunalne djelatnosti, koji poslovi podliježu plaćanju PDV-a, slijedom čega komunalno poduzeće treba iz primljenih doznaka izračunati i platiti pripadajući iznos PDV-a.
Klasa: 410-19/00-01/569, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 31. srpanj 2000.
Povećanje temeljnog kapitala unosom imovine iz inozemstva

Prema odredbi članka 8. stavak 8. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), propisano je pojednostavljenje pri oporezivanju kod prijenosa gospodarske cjeline ili pogona, prema kojoj se taj prijenos smatra neoporezivim, ako stjecatelj pripadajući porez može u cijelosti odbiti kao pretporez. Otuđitelj poduzeća tada ne mora iskazati odnosno obračunati PDV a stjecatelj ne može odbiti pretporez.
Gospodarskom cjelinom ili pogonom u smislu ove odredbe razumijeva se u bilančnom smislu posebno vođenje gospodarska cjelina tj. prijenos ukupne aktive i pasive dijela poduzeća - gospodarske cjeline odnosno pogona.
Unos imovine trgovačkog društva sa sjedištem u inozemstvu kao osnivačkog uloga u trgovačko društvo sa sjedištem u Republici Hrvatskoj, predstavlja uvoz dobara koji podliježe oporezivanju PDV-om prema odredbi članka 2. Zakona.
Porezni obveznik pri uvozu dobara je uvoznik kako je to propisano odredbom članka 6. stavak 1. točka 2. Zakona, a porez u skladu s odredbom članka 7. stavak 5. Zakona, obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi carinski postupak zajedno s obračunom i naplatom
carinskog duga.
PDV plaćen pri uvozu poduzetničke imovine, porezni obveznik može odbiti kao pretporez i na taj način je plaćeni porez pri uvozu dobara za poduzetničku djelatnost neutralan za poreznog obveznika, jer ne utječe na njegove rashode poslovanja
Klasa: 410-19/00-01/7 19, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 31. listopad 2000.

Prenošenje plinske mreže iz javnog komunalnog poduzeća u trgovačko društvo

Odredbama članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Člankom 11. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96, 1 13/97 do 80/00), propisano je da pri unosu imovine iz jednog društva u drugo društvo nastaje obveza oporezivanja PDV-om.
Članak 8. stavak 8. Zakona propisuje, ako se neka gospodarska cjelina ili pogon u cijelosti prenese, tada je osnovica pojedinačna naknada za svaki preneseni predmet, s tim da zbroj svih tih pojedinačnih naknada čini ukupnu naknadu za tu gospodarsku cjelinu ili pogon umanjenu za vrijednost nekretnina koje se oporezuju po posebnom propisu. Preuzeti dugovi se ne odbijaju od osnovice. Ako obračunani PDV pri stjecanju gospodarske cjeline ili pogona stjecatelj u cijelosti može odbiti kao pretporez, tada se ne plaća PDV, a taj se prijenos smatra neoporezivim.
U slučaju predmetnog pitanja, ako se radi o prijenosu dobara s dugovanjima i potraživanjima što pripadaju toj gospodarskoj cjelini i ako pri stjecanju te gospodarske cjeline stjecatelj - novoosnovano društvo ima pravo na odbitak pretporeza, tada se takav prijenos smatra neoporezivim u smislu članka 8. stavak 8. Zakona.
Klasa: 410-01/01-01/844, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb. 8. listopad 2001.

Pripajanja trgovačkog društva u likvidaciji novoosnovanom trgovačkom društvu

Prijenos gospodarske cjeline ili pogona je isporuka u smislu Zakona o PDV-u, a isporuka načelno postoji kada isporučitelj daje primatelju isporuke određenu gospodarsku vrijednost, a za što mu primatelj plaća naknadu.
Prema odredbi članka 8. stavak 8. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), ako se neka gospodarska cjelina ili pogon u cijelosti prenese, tada je osnovica za obračun poreza pojedinačna naknada za svaki preneseni predmet, s tim da zbroj svih pojedinačnih naknada čini ukupnu naknadu za tu gospodarsku cjelinu ili pogon umanjenu za vrijednost nekretnina koje se oporezuju po posebnom propisu. Preuzeti dugovi se ne odbijaju od porezne osnovice.
Odredbom članka 8. stavak 8. Zakona, propisano je određeno pojednostavljenje kod prijenosa gospodarske cjeline ili pogona, prema kojem se taj prijenos smatra neoporezivim, ako stjecatelj pripadajući porez može u cijelosti odbiti kao pretporez. Otuđitelj poduzeća tada ne mora iskazati odnosno obračunati PDV, a stjecatelj ne može odbiti pretporez. Zakon i Pravilnik o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01) propisuju da se za svaku isporuku koju obavi poduzetnik - porezni obveznik, uključujući i prijenos gospodarske cjeline ili pogona, mora izdati račun s odgovarajućim podacima odnosno neki drugi dokument, npr. ugovor koji mora sadržavati sve propisane elemente računa.
Gospodarskom cjelinom ili pogonom u smislu odredbe članka 8. stavak 8. Zakona, razumijeva se gospodarska cjelina ili pogon koju čine sva oprema, zalihe, obveze i potraživanja koja se odnose na tu gospodarsku cjelinu ili pogon.                        .
To nije prijenos cijelog društva, već dijela društva gospodarske cjeline ili pogona koji i u knjigovodstvenom smislu predstavlja posebnu cjelinu.
Prema navodima u upitu, ne radi se o takvom slučaju, pa se ne može primijeniti odredba članka 8. stavak 8. Zakona.
Stranka navodi da je društvo u likvidaciji izdalo račun i zaračunalo PDV na materijalnu i nematerijalnu imovinu za obračun PDV-a. Na isporuke pojedinih dijelova imovine koje obavi poduzetnik - porezni obveznik, a društvo u likvidaciji je prema odredbi članka 32. stavak 3. Pravilnika o PDV poduzetnik, a time i porezni obveznik, obvezno je zaračunati PDV
Budući da je izdan račun za pojedine isporuke, za društvo u likvidaciji postoji obveza PDV-a dok god taj račun ne ispravi na način propisan u članku 8. stavak 3. Zakona.
Kako smo razumjeli iz upita društvo koje je u likvidaciji po sili Zakona o trgovačkim društvima hoće se pripojiti novoosnovanom društvu.
Prema odredbi članka 13. Pravilnika, spajanje i pripajanje društva u skladu s propisima koji uređuju to područje ne podliježe oporezivanju. Kod spajanja i pripajanja ne postoji isporuka, jer ne postoji isporučitelj i primatelj isporuke niti naknada, jer se isporučitelj i primatelj isporuke konkretiziraju u jednoj osobi - društvu koje je nastalo spajanjem, odnosno društvu koje je pripojilo neko drugo društvo.
Porezni obveznik koji je zbog spajanja ili pripajanja prestao s radom, obvezan je prema propisima o oporezivanju dobiti, dostaviti Poreznoj upravi financijska izvješća i poreznu prijavu s datumom koji prethodi datumu upisa spajanja ili pripajanja u trgovački registar i rješenje trgovačkog suda o upisu spajanja ili pripajanja, a porezni gubitak koji se prema odredbi članka 9. Zakona o porezu na dobit (Nar. nov., br. 127/00) prenosi u naredno razdoblje oporezivanja, nadoknađuje se kod spajanja ili pripajanja također u prvom sljedećem poreznom razdoblju.
U našem odgovoru očitovali smo se na porezni aspekt pojedinih transakcija. 0 pravnoj utemeljenosti pripajanja društva u likvidaciji nekom drugom društvu u skladu s odredbama Zakona o trgovačkim društvima, potrebno je da stranka zatraži mišljenje Trgovačkog suda.
Klasa: 410-19/03-01/287, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 31. srpanj 2003.

Ugovor o sponzorstvu

Između poduzeća "A" i društva "B" sklopljen je Ugovor o sponzorstvu kojim se poduzeće "A" obvezuje doznačiti poduzeću "B" 220.000,00 Eura bez protučinidbe. U svezi s tim društvo "B" obratilo nam se za tumačenje podliježe li navedeni iznos plaćanju poreza na dodanu vrijednost.
Odgovaramo u nastavku.
U skladu s navedenim ako se radi o naknadi bez protučinidbe, ista ne podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00).
Klasa: 410-19/04-01/232 Ur.br.: 513-07-21-01/04-2 Zagreb, 16. srpanj 2004.
PDV i usluge inozemnom naručitelju

Društvo »E« d.o.o. postavilo nam je sljedeća pitanja:
1. Obračunava li se porez na dodanu vrijednost na uslugu transporta i carinskog postupka u slučaju kada domaća tvrtka te usluge zaračuna naručitelja posla inopartneru (špediterskoj kući) koja domaćem partneru - uvozniku ne zaračunava te troškove, s obzirom na to da je roba prodana na paritetu FREI HOUSE (dostava do kupca uključena u cijenu robe)?
2. Postoji li obveza izdavanja računa u skladu s odredbom članka 15. Zakona, u slučaju kada inopartner za obavljenu mu uslugu izdaje odobrenje, odnosno creditnotu u kojem je navedeno tko plaća uslugu, kome se plaća i za koje poslove, odnosno može li se takav dokument smatrati izlaznim računom hrvatskog poreznog obveznika?
Naše je mišljenje:
1. Prema odredbi članka 12. točka 14. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/04), poreza su oslobođene usluge u svezi s uvozom dobara, kada je vrijednost takvih usluga uključena u poreznu osnovicu za obračun poreza pri uvozu koji obavlja nadležna carinarnica, što mora biti vidljivo iz carinskih dokumenata o utvrđivanju carinske odnosno porezne osnovice pri uvozu dobara.
Ako takav dokaz ne postoji, porezni obveznik mora zaračunati porez na uslugu prijevoza i to na dio usluge koji se odnosi na dionicu puta u tuzemstvu u skladu s odredbom članka 5. stavak 4. točka 2. Zakona, odnosno na vrijednost usluge carinskog postupka u svezi s uvozom robe u skladu s odredbom članka 5. stavak 3. Zakona.
2. Prema odredbi članka 15. stavak 1. Zakona, porezni obveznik mora ispostaviti račun za isporučena dobra ili obavljene usluge te na računu posebno iskazati porez na dodanu vrijednost. Ako se isporučuju dobra ili obavljaju usluge koje su oslobođene od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na računu treba navesti da porez nije zaračunan. Odredbama članka 15. Zakona propisan je obvezan sadržaj računa.
Prema odredbi članka 80. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 55/04), računom se za potrebe oporezivanja smatra i svaka isprava kojom se obračunavaju isporuke, bez obzira na to u kojem obliku i pod kojim nazivom je izdana, a isporuku može zaračunati i primatelj, ako su obje strane suglasne da se obračun napravi na taj način, pri čemu je primatelj isporuke kao izdavatelj računa suodgovoran za izdavanje računa.
Međutim, u slučaju kada se radi o obavljenim isporukama od strane hrvatskog poreznog obveznika inozemnom naručitelju, mišljenja smo da to nije moguće, budući da se na inozemnog poduzetnika - primatelja isporuke ne odnose odredbe hrvatskog Zakona te je hrvatski porezni obveznik obvezan izdati račun, odnosno drugi dokument u kojem zaračunava obavljenu isporuku u skladu s odredbama članka 15. Zakona.
Klasa: 410-19/04-01/364 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 21. siječanj 2005.
Obračun PDV-a na isporuke društva u stečaju

Gospodin "A", upravitelj stečajne mase poduzeća "B" d.d. u stečaju iz Daruvara, obratio nam se s pitanjem o obvezi obračuna poreza na dodanu vrijednost na isporuke koje će biti obavljene iz ostatka stečajne mase nakon zaključenja stečajnog postupka koja je prenijeta na dioničare.
Naše je mišljenje:
U skladu s odredbom Članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 82/04) i članka 16. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 55/04), isporuku u postupku stečaja podliježu oporezivanju, a porezni obveznik je stečajni dužnik.
Prema odredbi članka 32. stavak 8. Pravilnika, kod društva kapitala svojstvo poduzetnika prestaje brisanjem društva iz registra kod trgovačkog suda nakon što se prethodno izmire sve porezne obveze.
Društvo u stečaju je bilo obvezno zaračunati porez i na sve isporuke dobara koja podliježu oporezivanju, a koja su kao ostatak stečajne mase nakon podmirenja svih tražbina iz stečajne mase raspodijeljena dioničarima.
Član društva odnosno dioničar je u odnosu na društvo druga osoba i između društva u stečaju i dioničara su moguće isporuke dobara i usluga. Dioničar nema neposredne pravne odnose s dobrima koja čine imovinu društva.
U tom smislu, smatramo da društvo u stečaju mora u poreznoj prijavi koju sastavlja za obračunsko razdoblje u kojem je došlo do prijenosa stečajne mase na dioničare, iskazati i obvezu poreza na sva dobra koja podliježu oporezivanju, a koja se kao ostatak stečajne mase nakon zaključenja stečajnog postupka prenose na dioničare.
Dobra koja su nakon zaključenja stečajnog postupka kao ostatak stečajne mase prenijeta na dioničare, su u vlasništvu dioničara i ako ih prodaju radi se o isporuci dobara. Obveza obračuna i plaćanja poreza pri prodaji tih dobara, ovisi o tome jesu li dioničari obveznici poreza na dodanu vrijednost odnosno radi li se o dobrima koja podliježu porezu na dodanu vrijednost.
Upravitelj stečajne mase koja je preostala nakon zaključenja stečajnog postupka je u tom smislu samo osoba koja u ime dioničara obavlja sve poslove oko unovčenja njihovog dijela stečajne mase koja im je raspodijeljena nakon zaključenja stečajnog postupka.
Porezni propis ne uređuje način na koji će upravitelj ostatka stečajne mase za suvlasnike - dioničare osigurati podatke o prihodima i rashodima ostatka stečajne mase.
Klasa: 410-19/05-01/121 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 17. svibanj 2005.

PDV pri podjeli trgovačkog društva s osnivanjem društva

Društvo »R.« d.o.o. obratilo nam se s upitom treba li obračunati porez na dodanu vrijednost prilikom podjele imovine i kapitala (aktive i pasive) u skladu s odredbama članka 559b. do 550p. Zakona o trgovačkim društvima (Nar. nov., br. 111/93 do 118/03), na koje u nastavku odgovaramo.
Prema odredbi članka 550a. Zakona o trgovačkim društvima, društvo kapitala se može podijeliti razdvajanjem ili odvajanjem. Razdvajanje se provodi istodobnim prijenosom svih dijelova imovine društva koje se dijeli, uz njegov prestanak bez provođenja likvidacije, na dva ili više novih društava koja se osnivaju radi provođenja (razdvajanje s osnivanjem) ili na dva ili više društava koja već postoje (razdvajanje s preuzimanjem). U tom slučaju, u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/05) ne postoji isporuka. Da bi postojala oporeziva isporuka u smislu Zakona, moraju postojati isporučitelj i primatelj, predmet isporuke te naknada za obavljenu isporuku. U trenutku podjele društvo koje se dijeli prestaje postojati, te su isporučitelj (društvo koje se dijeli) i primatelj (novoosnovana ili postojeća društva) na koja se prenosi imovina društva koje prestaje postojati, konkretizirana u jednoj osobi.
Podjela društva odvajanjem provodi se prijenosom jednog ili više dijelova imovine društva koje se dijeli, a da to društvo ne prestaje, na jedno ili više novih društava koja se osnivaju radi provođenja (odvajanje s osnivanjem) ili na jedno ili više društava koja već postoje (odvajanje s preuzimanjem). Pritom na društva koja se osnivaju radi provođenja podjele (nova društva) ili na društva koja već postoje (društvo ili društva preuzimatelji), podjelom prelaze dijelovi imovine, obveze i pravni odnosi društva koje se dijeli na način kako je to određeno planom podjele. U ovom slučaju radi se o isporukama koje načelno podliježu oporezivanju.
Međutim, mišljenja smo da dolazi u obzir primjena odredbe članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost o prijenosu gospodarske cjeline. Prema toj odredbi, ako se neka gospodarska cjelina ili pogon u cijelosti prenese, tada je osnovica za obračun poreza pojedinačna naknada za svaki preneseni predmet, s tim da zbroj svih pojedinačnih naknada čini ukupnu naknadu za tu gospodarsku cjelinu ili pogon umanjenu za vrijednost nekretnina koje se oporezuju po posebnom propisu. Preuzeti dugovi se ne odbijaju od porezne osnovice.
Odredbom članka 8. stavak 8. Zakona, propisano je pojednostavljenje pri oporezivanju gospodarske cjeline ili pogona, na način da se porez na dodanu vrijednost ne plaća, odnosno taj se prijenos smatra neoporezivim ako stjecatelj gospodarske cjeline obračunani porez može odbiti kao pretporez.
Napominjemo da se na nekretnine koje su predmet oporezivanja porezom na promet nekretnina, porez ne plaća temeljem odredbe članka 12. stavak 2. Zakona o porezu na promet nekretnina (Nar. nov., br. 69/97 do 152/02).
Klasa: 410-19/05-01/84 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 23. svibanj 2005.

Odvjetnička djelatnost i korisnik potpore u poljoprivredi

Postavili ste nam pitanje u svezi s iskazivanjem primitaka i izdataka koji se odnose na obavljanje poljoprivredne djelatnosti. Radi se o odvjetniku - obvezniku poreza na dohodak koji je u sustavu PDV-a od 1. siječnja 1998. godine. Osim odvjetničke djelatnosti, porezni obveznik je upisan u upisnik poljoprivrednih gospodarstava kao fizička osoba od 3. srpnja 2003. godine. Prijavom u navedeni upisnik utvrđeno je da porezni obveznik posjeduje oranice, pašnjake, livade, kuće za odmor, voćnjak te 13 konja. Za osnovnu djelatnost vodi poslovne knjige, ali je u njima iskazao i primitke (poticaj Ministarstva poljoprivrede i šumarstva) i izdatke (kupnja dva konja, izrada elaborata i projektne dokumentacije za poljoprivrednu proizvodnju) koji se odnose na obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo.
Porezni obveznik od 2003. godine nema u poslovnim knjigama iskazanih primitaka s osnove obavljanja poljoprivredne djelatnosti, već je u poslovnim knjigama odvjetničke djelatnosti iskazao samo izdatke koji se odnose na obavljanje djelatnosti obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva, čime je umanjio dohodak osnovne djelatnosti.
Tražite tumačenje opravdanosti takvog postupanja i priznavanje takvih promjena iskazanih u poslovnim knjigama.
Naše je mišljenje:
Prema odredbama članka 2. i članka 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/04) te članka 30. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 55/04), poduzetničkom djelatnošću poreznog obveznika smatra se njegova osnovna, kao i sporedne djelatnosti.
Obveznik poreza na dohodak bio je obvezan voditi poslovne knjige u skladu s odredbama Zakona o porezu na dohodak (Nar. nov., br. 127/00 do 30/04) i Pravilnika o porezu na dohodak (Nar. nov., br. 140/03 do 169/04) koji su vrijedili do 31. prosinca 2004. godine te odredbama Zakona o porezu na dohodak (Nar. nov., br. 177/04) i Pravilnika o porezu na dohodak (Nar. nov., br. 1/05 i 14/05) od 1. siječnja 2005. godine.
Nema zapreke da porezni obveznik primitke od jedne i od druge djelatnosti iskazuje u istim poslovnim knjigama.
Ovdje se ne radi o pitanju opravdanosti opisanog postupanja i priznavanja takvih promjena iskazanih u poslovnim knjigama, već se radi o utvrđivanju i iskazivanju primitaka odnosno razloga zbog kojih primici od obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva nisu evidentirani u poslovnim knjigama. Odgovor na to pitanje ne može dati Središnji ured Porezne uprave, već je to potrebno utvrditi u postupku nadzora.

Klasa:410-19/03-01/410, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 12. prosinac 2003.

Oporezivanje kamate po kreditu

Radi se o usluzi s elementom inozemnosti. Prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 6. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/93 od 73/00), u svezi sa člankom 5. stavkom 5. Zakona, mjesto oporezivanja usluga banka, osiguranja i reosiguranja, kada je primatelj usluge poduzetnik u inozemstvu, sjedište je poduzeća primatelja. Međutim, uslugu kreditiranja nije obavila banka već druga pravna osoba, pa se mjestom oporezivanja te usluge u skladu s odredbom članka 5. stavak 3. Zakona, smatra sjedište poduzeća koje je obavilo uslugu.
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona, PDV-a oslobođene su usluge i isporuke dobara banaka, štedionica i štedno-kreditnih organizacija te društva osiguranja i reosiguranja.
Budući da je uslugu kreditiranja obavilo društvo koje nije banka, štedionica, štedno-kreditna organizacija te društvo osiguranja i reosiguranja, ne može se primijeniti porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona.
Prema tome, mjesto oporezivanja usluge kreditiranja, koju je obavio hrvatski poduzetnik koji nije banka ili druga financijska institucija inozemnom poduzetniku, je u Hrvatskoj, te se usluga kreditiranja oporezuje PDV-om po stopi od 22%.
Klasa: 410-19/06-01/45 Ur.br. 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 10. ožujak 2006.

Oporezivanje PDV-om kod usluga prijevoza

Porezni obveznik "Z" d.o.o. postavio nam je pitanje o oporezivanju kombinirane usluge prijevoza robe na relaciji od odredišta u Njemačkoj do Dubrovnika. Prijevoz će se obavljati cestom od Njemačke do luke Rijeka, a zatim brodom do Dubrovnika. Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 5. stavak 4. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05), mjesto oporezivanja usluge prijevoza je dionica puta gdje je prijevoz obavljen. Ako se prijevoz ne obavlja samo u tuzemstvu, tada se prema odredbama Zakona, oporezuje samo dionica puta u tuzemstvu.
U navedenom slučaju radi se o obavljanju usluge prijevoza pri uvozu te načelno porezu podliježe samo dio naknade koji se odnosi na dionicu puta u tuzemstvu.
Međutim, ako je vrijednost usluga prijevoza koje se odnose na dionicu puta u tuzemstvu uključena u poreznu osnovicu pri uvozu dobara u skladu s odredbom članka 9. stavak 1. Zakona, tada se na uslugu prijevoza koja se odnosi na dionicu puta u tuzemstvu primjenjuje porezno oslobođenje iz članka 12. točka 14. Zakona.
Klasa: 410-19/06-01/31 Ur.br.:513-07-21-01/06-2 Zagreb. 23. ožujak 2006.

PDV i usluge povezane s inozemstvom

Lučku upravu Ploče osnovala je Vlada Republike Hrvatske Odlukom o osnivanju Lučke uprave Ploče (Narodne novine, broj 19/97 i 18/99). Lučka uprava Ploče u tijeku je priprema za projekte koji će se financirati iz Zajma Svjetske banke. U okviru pripreme projekta pripremaju ugovaranje za računovodstvene programe, usluge revizora i usluge prevođenja, a što je sve u vezi budućih projekata što će biti smješteni unutar Slobodne zone Luke Ploče. Obzirom na navedeno postavljaju pitanje podliježu li navedene usluge oporezivanju porezom na dodanu vrijednost budući da primatelj usluge Lučka uprava Ploče nije u sustavu poreza na dodanu vrijednost.
U vezi navedenog odgovaramo u nastavku.
Kako bi se odredilo oporezuju li se uslugu koja je povezana s inozemstvom prema hrvatskom Zakonu o porezu na dodanu vrijednost, potrebno je prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), odrediti mjesto oporezivanja takve usluge.
Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se mjestom obavljanja usluge smatra sjedište poduzeća koje usluge obavlja ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice.
Od ovog načela postoje izuzeci u članku 5. stavci 4. do 6. Zakona, pa se između ostalog usluge inženjera, odvjetnika, revizora, računovođa, tumača, prevoditelja i druge slične usluge savjetovanja oporezuju prema sjedištu poduzeća primatelja, što je propisano odredbom članka 5. stavak 6. točka 3. Zakona i članka 33b. stavci 8. i 9. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05).
Stoga, ako je Lučka uprava Ploče primatelj spomenutih usluga iz članka 5. stavci 5. i 6. Zakona, što podrazumijeva da usluge obavlja inozemni poduzetnik, Lučka uprava Ploče obvezna je obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost prema članku 19. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/06-01/22 Ur.br.:513-07-21-01f06-2 Zagreb, 31. ožujak 2006.
Mjesto oporezivanja promidžbenih usluga

Društvo M. d.o.o. obratilo nam se s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na promidžbene usluge i usluge posredovanja u vezi s tim uslugama, usluge produkcije TV i radio spotova, fotografiranja predmeta i tiskanja promotivnih materijala, koje u tuzemstvu obavi tuzemni poduzetnik inozemnom poduzetniku. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da za utvrđivanje mjesta oporezivanja usluga vrijedi opće načelo oporezivanja prema mjestu sjedišta odnosno prebivališta poduzetnika koji obavlja usluge. Od općeg načela propisane su iznimke u članku 5. stavak 4. do 6. Zakona, kojima se određuje, između ostalog, da je porezni obveznik primatelj određenih usluga iz stavka 6. toga članka, kada se te usluge obavljaju s inozemnim poduzetnikom.
Člankom 5. stavak 6. točka 2. Zakona, propisano je da se promidžbene usluge, uključujući i usluge posredovanja u vezi s tim uslugama oporezuju prema sjedištu poduzetnika primatelja usluge.
Stoga, ako je domaći poduzetnik obavio za inozemnog poduzetnika uslugu promidžbe (oglašavanja), mjesto oporezivanja je sjedište poduzeća primatelja te usluge, a to je u ovom slučaju inozemstvo, pa se takva usluga ne oporezuje prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Ako domaći poduzetnik u tuzemstvu obavi za inozemnog poduzetnika uslugu fotografiranja predmeta ili tiskanje promotivnog materijala, navedene usluge se oporezuju prema sjedištu poduzetnika koji je uslugu obavio, pa je stoga hrvatski poduzetnik obvezan inozemnom poduzetniku na računu zaračunati porez na dodanu vrijednost sukladno članku 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Obzirom da upit na sadrži dovoljno podataka, ne možemo se očitovati o obvezi obračunavanja poreza na dodanu vrijednost za usluge produkcije TV i radio spotova, koje domaći poduzetnik obavi inozemnom poduzetniku.
Klasa: 410-01/06-01/31 Ur.br.:513-07-21-01/06-2 Zagreb, 8. svibanj 2006.
Isporuke dobara i usluga u slobodnu zonu

Trgovačko društvo "T" d.o.o. obratilo se s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na isporuke dobara i usluga koje im obave tuzemni dobavljači u Slobodnoj zoni "S". Prema navodima iz upita društvo je osnovano krajem 2004. godine, a počelo je poslovati 2005. godine. Osnovna djelatnost društva je proizvodnja instant napitaka u Slobodnoj zoni "S", koja još nije započela. Poduzeće je 25. ožujka 2005. godine zaključilo predugovor s poduzećem "P" d.o.o. o zakupu proizvodno - skladišnog prostora u slobodnoj zoni koji je u izgradnji. Ugovorne strane su dogovorile da sve obveze iz zakupodavnog odnosa počinju teći dan nakon pravomoćnosti uporabne dozvole za navedeni prostor, a najkasnije 1. listopada 2005. Poduzeće "T" d.o.o. potpisalo je i ugovor o građenju s poduzećem "G" d.o.o. prema kojem preuzima obvezu financiranja posebnih radova dogradnje proizvodne hale. Na postavljeni upit odgovaramo:
1. Poduzeće "P" d.o.o. temeljem predugovora, poduzeću "T" d.o.o. za najam poslovnog prostora u Slobodnoj zoni "S" ispostavlja račune za režije bez obračunatog poreza na dodanu vrijednost. Izvođač radova poduzeće "G" d.o.o. za izvedene radove Slobodnoj zoni "S" na računima za obračunske situacije koje ispostavlja poduzeću "T" d.o.o. također ne zaračunava porez na dodanu vrijednost.
Arhitekt i tehnolog koji su inozemni poduzetnici, ispostavili su poduzeću "T" d.o.o. račune za obavljene usluge arhitekata i inženjera za proizvodni toranj koji je demontiran u inozemstvu i montiran u Slobodnoj zoni "S". Na pitanje poduzeća "T" d.o.o. jesu li obvezni na navedene usluge obračunati porez na dodanu vrijednost i koji su dokumenti potrebni kao dokaz da se obavljena usluga odnosi na nekretninu u Slobodnoj zoni "S" odgovaramo:
Člankom 2. stavak l. točka l. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu.
Odredbom članka 2. stavak 2. Zakona, propisano je da se slobodne zone ne smatraju tuzemstvom u smislu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost. Obveza obračunavanja poreza na dodanu vrijednost za usluge obavljene korisniku slobodne zone, ovisi o mjestu oporezivanja pojedine usluge prema članku 5. Zakona, što je izjednačeno s uslugama koje se obavljaju u odnosima s inozemstvom.
Odredbom članka 5. stavak 3. Zakona, propisano je da za utvrđivanje mjesta oporezivanja usluga vrijedi opće načelo prema mjestu sjedišta odnosno prebivališta poduzetnika koji obavlja uslugu.
Člankom 5. stavak 4. točka 1. Zakona i člankom 33b. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05), propisano je izuzeće od općeg načela pa se kod usluga u vezi s nekretninom, uključujući i najam ili zakup nekretnine, mjestom obavljanja usluga smatra mjesto gdje se nekretnina nalazi. Uslugama koje se obavljaju na nekretnini obuhvaćaju (npr. usluge arhitekata, građevinskih inženjera, statičara), obavljanje građevinskih radova, vještačenje na nekretninama, inženjering usluge.
Sukladno navedenom, usluge najma ili zakupa nekretnine poduzeću "T" d.o.o. kao i gradnja poslovnog prostora u Slobodnoj zoni "S", što se ne smatra tuzemstvom u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost, koje su domaći poduzetnici zaračunali, ne podliježe obvezi obračunavanja poreza na dodanu vrijednost temeljem članka 5. stavak 4. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Kad inozemni poduzetnici zaračunaju tuzemnom poduzetniku usluge projektiranja i postavljanja proizvodnog tornja koji će biti trajno spojen sa zemljištem u Slobodnoj zoni "S" tuzemni obveznik nema obvezu obračunavanja poreza na dodanu vrijednost temeljem računa koji mu je ispostavio inozemni poduzetnik za obavljenu uslugu iz razloga što se usluge koje se obavljaju na nekretnini u slobodnoj zoni, temeljem članka 5. stavka 4. Zakona, oporezuju prema mjestu gdje se nekretnina nalazi, te se u konkretnom slučaju ne oporezuju porezom na dodanu vrijednost prema hrvatskom Zakonu o porezu na dodanu vrijednost.
U vezi pitanja o potrebnoj dokumentaciji koja služi kao dokaz o unosu i korištenju materijala u slobodnoj zoni stranku je potrebno uputiti da se obrati Carinskoj upravi.
2. Poduzeću "T" je odobren kredit od inozemnog poduzetnika koji nije banka niti financijska institucija, a koristi ga za izgradnju proizvodnog tornja u slobodnoj zoni i druge poslovne izdatke. Ugovori o kreditu i isplate dijela glavnice dogodile su se prije sklapanja predugovora o najmu poslovnog prostora i ugovora o gradnji u Slobodnoj zoni "S". Na pitanje poduzetnika je li obvezan obračunati porez na dodanu vrijednost na ugovorenu kamatu od 6% godišnje što dospijeva s glavnicom 2010. godine, u nastavku odgovaramo.
Kad uslugu kreditiranja domaćem poduzetniku obavi inozemni poduzetnik koji nije banka niti financijska institucija, radi se o usluzi oporezivoj prema općem načelu u smislu članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, pa se oporezuje prema mjestu sjedišta poduzeća koji je obavio uslugu.
Budući da je mjesto oporezivanja navedene usluge u inozemstvu prema sjedištu poduzetnika koji je uslugu obavio, nije bitno je li sjedište poduzetnima koji prima uslugu u tuzemstvu ili u slobodnoj zoni jer nema porezne obveze.
3. Poduzeće "T" d.o.o., nabavilo je uredski namještaj i opremu od tuzemnih dobavljača, koji
su mu na ispostavljenim računima zaračunali porez na dodanu vrijednost obzirom da dobra nisu isporučena u slobodnu zonu. Porezni obveznik pita jesu li dobavljači bili obvezni zaračunati porez na dodanu vrijednost i imaju li pravo na odbitak pretporeza obzirom da se nabavljena dobra nalaze i dalje u skladištu dobavljača, a poduzeće "T" d.o.o. nabavljenu opremu vodi kao vlastitu opremu u tuđem skladištu. Na postavljeno pitanje odgovaramo:
Članak 13. stavak 1. točka 2. Zakona i članak 72. stavak 1. Pravilnika, propisuje da su plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene isporuke dobara u slobodnu zonu, slobodna i carinska skladišta te isporuke unutar slobodne zone, slobodnih i carinskih skladišta čije je poslovanje uređeno posebnim propisima.
Člankom 73. stavak 3. Pravilnika, propisano je da je porezni obveznik isporučitelj dobara u slobodnu zonu, slobodna i carinska skladišta obvezan osigurati dokaze (odgovarajuću carinsku dokumentaciju) o isporuci dobara u slobodnu zonu, slobodna i carinska skladišta.
Člankom 104. stavak 3. Pravilnika, između ostalog, propisano je da se pravo na odbitak pretporeza ostvaruje, ako su dobra ili usluge primljene u jednom, a račun u drugom obračunskom razdoblju, tada se odbitak pretporeza može ostvariti u obračunskom razdoblju kad su ispunjena oba uvjeta.
Sukladno navedenom dobavljači su ispravno postupili kad su na ispostavljenim računima zaračunali porez na dodanu vrijednost obzirom da roba nije isporučena u slobodnu zonu. Poduzetnik ima pravo odbitka pretporeza ako uz primljeni račun ima dokaz o tome je li robu otpremio u svoje skladište ili je zadržao u skladištu dobavljača. Bitno je pravo i mogućnost raspolaganja robom.
4. Poduzeće "T" d.o.o. nabavlja i potrošni materijal, pa dobavljači na tim računima iskazuju porez na dodanu vrijednost, jer se materijal ne isporučuje u slobodnu zonu. Poduzetnik pita može li odbiti pretporez za tako nabavljeni materijal obzirom da ga sami unose u slobodnu zonu bez prethodne ovjere carinarnice, te odgovaramo:
Sukladno navedenom, ako se dobra koriste u poduzetničke svrhe u smislu članka 104. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, poduzetnik može odbiti pretporez. Međutim, u dijeli pitanja što se odnosi na unos dobara u slobodnu zonu bez prijave carinarnici stranku je potrebno uputiti na Carinsku upravu.
Klasa: 410-19/06-01/78 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 8. svibanj 2006.
Usluge istraživanja tržišta, prevođenja i savjetovanja obavljene inozemnom poduzetniku

Društvo "K" d.o.o. obratilo nam se s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na usluge istraživanja tržišta, prevođenja i tehničkog savjetovanja koje u tuzemstvu obavi tuzemni poduzetnik inozemnom poduzetniku. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) propisano je da za određivanje mjesta oporezivanja usluga vrijedi opće načelo oporezivanja prema sjedištu, odnosno prebivalištu poduzetnika koji obavlja usluge. Od općeg načela propisane su iznimke u članku 5. stavak 4. do 6. Zakona, kojima se određuje, između ostalog, da je porezni obveznik primatelj propisanih usluga iz stavka 6. toga članka, kad se te usluge obavljaju s inozemnim poduzetnikom.
Između ostalog, u članku 5. stavak 6. točka 3. Zakona propisano je da se usluge inženjera, odvjetnika, revizora, računovođa, tumača, prevoditelj i druge slične usluge savjetovanja oporezuju prema sjedištu poduzetnika primatelja usluge.
Usluge obrade, odnosno istraživanja tržišta nisu navedene u članku 5. stavak 6. Zakona, te se u skladu s odredbom članka 5. stavak 3. Zakona oporezuju prema općem načelu Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Zato će domaći poduzetnik na računu što ga ispostavlja inozemnom poduzetniku za usluge istraživanja tržišta zaračunati porez na dodanu vrijednost.
Ako je domaći poduzetnik obavio za inozemnog poduzetnika uslugu prevođenja ili savjetovanja, mjesto oporezivanja je sjedište poduzeća primatelja te usluge, a to je u ovom slučaju inozemstvo, pa se takva usluga ne oporezuje prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/00-01/773, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 29. studeni 2000.

Usluge vještačenja koje obavlja stalni sudski vještak
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka4. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), plaćanja PDV-a oslobođene su usluge i isporuke doktora medicine i stomatologije, medicinskih sestara i fizioterapeutskih tehničara te biokemijskih laboratorija koje se pružaju u privatnoj praksi, prema odredbi točke 5. istoga članka oslobođene su usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama: domovima zdravlja, hitnoj medicinskoj pomoći, poliklinikama, općim i specijalnim bolnicama i klinikama kao i usluge liječenja koje pruža zdravstvena ustanova za njegu u kući, te isporuke dobara koje obave navedene ustanove.
Ako poslove stalnog sudskog vještaka obavlja neuropsihijatar koji pruža usluge u privatnoj praksi tada se u okviru ukupnih usluga u privatnoj praksi i njegove usluge koje obavi u svojstvu sudskog vještaka također oslobođene PDV-a temeljem odredbe članka 11. stavak 1. točka 4. Zakona.
Ako poslove stalnog sudskog vještaka obavlja liječnik - neuropsihijatar koji je djelatnik neke zdravstvene ustanove, tada se usluge koje on obavlja ne mogu smatrati uslugama liječenja u zdravstvenim ustanovama, bez obzira na to što se pri vještačenju postavlja dijagnoza bolesti. Sudski vještak u tom slučaju obavlja samostalnu djelatnost u smislu odredbi Zakona o PDV-u, te uz zadovoljavanje ostalih uvjeta koji ga čine poduzetnikom - tajnosti i namjere ostvarivanja prihoda, postaje porezni obveznik ako je vrijednost njegovih isporuka u prethodnoj kalendarskoj godini bila veća od 85.000,00 kuna kako je to propisano odredbom članka 22. stavak I. Zakona ili to može postati na vlastiti zahtjev, ako je vrijednost njegovih isporuka u prethodnoj kalendarskoj godini bila manja od 85.000,00 kuna.
Klasa:410-19f00-01/715, Ur.br.: 513-07/00-5 Zagreb, 13. prosinca 2000.
Javna vatrogasna postrojba

U pismu navodi se da je sukladno Zakonu o vatrogastvu (Nar. nov., br. 106/99) Odlukom Gradskog poglavarstva Grada, osnovana Javna vatrogasna postrojba Grada kao javna ustanova jedinice lokalne samouprave.
Iz članka 6. Odluke o osnivanju Javne vatrogasne postrojbe Grada, koju je donijelo Gradsko poglavarstvo, razvidno je da Grad preuzima od Policijske uprave poslove, imovinu i zaposlenike koji su na dan 31. prosinca 1999. zatečeni na poslovima vatrogasne postrojbe Policijske .uprave.
Odredbama članka 2. stavak 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), propisano je da se poduzetnikom u smislu Zakona smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda.
Člankom 6. stavak l. Zakona propisano je daje porezni obveznik poduzetnik koji isporučuje dobra i obavlja oporezive usluge iz svoje gospodarske djelatnosti.
Člankom l. Zakona o vatrogastvu, propisano je da je vatrogasna djelatnost stručna i humanitarna djelatnost od interesa za Republiku Hrvatsku te da se vatrogasna djelatnost sastoji od sudjelovanja u provedbi preventivnih mjera zaštite od požara i eksplozija, gašenja požara i spašavanja ljudi i imovine ugroženih požarom i eksplozijom, pružanju tehničke pomoći u nezgodama i opasnim situacijama te obavljanju i drugih poslova u ekološkim i inim nesrećama.
Prema navedenom, javne vatrogasne postrojbe nemaju svojstvo poduzetnika u smislu Zakona o PDV-u kada obavljaju djelatnost iz članka 1. Zakona o vatrogastvu.
Činjenica je da javne vatrogasne postrojbe djeluju samostalno i trajno, što su obilježja za određivanje poduzetnika u smislu oporezivanja PDV-om, ali je i činjenica da obavljaju djelatnost propisanu člankom 1. Zakona o vatrogastvu, koja ne podliježe oporezivanju jer obavljanjem te djelatnosti nema namjere ostvarivanja prihoda.
Međutim, kada javne vatrogasne postrojbe obavljaju druge djelatnosti, osim propisanih člankom 1. Zakona o vatrogastvu, primjerice: punjenje, servisiranje i održavanje protupožarnih aparata i sl., smatra se da obavljaju usluge što podliježu oporezivanju u smislu članka 2. stavak 1. Zakona o PDV-u.
Tada su javne vatrogasne postrojbe obveznici PDV-a na usluge što se ne odnose na djelatnost koja je propisana člankom 1. Zakona o vatrogastvu.
Klasa:410-19/01-01/77, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb.21. veljača 2001.

Najam građevinskih strojeva od inozemnog najmodavca

Obavljanje usluga s inozemstvom oporezuje se prema članku 5. stavku 6. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95, 164/98, 105/99, 54/00 i 73/00). Kad se radi o uslugama iz članka 5. stavak 6. Zakona, propisano je da se oporezuju prema mjestu primatelja usluge. Između ostalog, u članku 5. stavku 6. točka 8. Zakona, propisano je da se na usluge iznajmljivanja pokretnih dobara, osim prijevoznih sredstava, PDV plaća prema mjestu primatelja usluge.

Članak 19. stavak 2. Zakona o PDV-u, propisuje da je domaći poduzetnik obvezan obračunati i platiti PDV kada mu inozemni poduzetnik obavi uslugu. Prema odredbama članka 20. stavak 2. Zakona, iznos poreza, kojeg je domaći poduzetnik platio, ima pravo odbiti od porezne obveze u obračunskom razdoblju kada ga je platio.
Kako se u predmetnom slučaju radi o najmu građevinskih strojeva (leasingu), tj. domaći poduzetnik unajmljuje građevinske strojeve od inozemnog poduzetnika, domaći poduzetnik - najmoprimac obvezan je na naknadu što mu zaračunava inozemni poduzetnik - najmodavac obračunati PDV prema odredbama članka 19. stavak 2. Zakona.
Budući da se radi o najmu strojeva iz inozemstva, carinarnica prema carinskim propisima provodi carinski postupak privremenog uvoza, a poreznu obvezu obračunava i naplaćuje danom nastanka carinskog duga prema odredbama članka 7. stavak 5. Zakona o PDV-u.
Klasa: 410-19/00-01/141, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 19. ožujak 2001.
Upis u registar obveznika PDV-a

Poduzetnici koji su u prethodnoj godini imali isporuke oporezivih dobara i usluga u vrijednosti iznad iznosa propisanog u članku 22. stavak 1. Zakona, porezni obveznici su od 1. siječnja tekuće godine, bez obzira na to jesu li se formalno upisali u registar poreznih obveznika ili ne.
Naime, iz odredbi članka 2. i 6. Zakona, proizlazi da je porezni obveznik PDV-a, svaka pravna i fizička osoba koja djelatnost obavlja trajno, samostalno i s namjerom ostvarivanja prihoda, koja isporučuje dobra ili obavlja usluge iz članka 2. stavka 1. točke I., 2. i 3. Zakona, osim poduzetnika iz članka 22. stavak 1. Zakona. Upis u registar poreznih obveznika nije uvjet da bi poduzetnik koji ispunjava zakonom propisane uvjete tek činom upisa postao porezni obveznik. 
Klasa: 410-19/01-01/399, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 6. rujan 2001.

Najam pokretnih dobara i kamiona

Obavljanje usluga s inozemstvom oporezuje se prema članku 5. stavku 6. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00). Kad se radi o uslugama iz članka 5. stavak 6. Zakona, propisano je da se oporezuju prema mjestu primatelja usluge. Između ostalog, u članku 5. stavku 6. točka 8. Zakona, propisano je da se na usluge iznajmljivanja pokretnih dobara, osim prijevoznih sredstava, PDV plaća prema mjestu primatelja usluge.
Članak 19. stavak 2. Zakona o PDV-u propisuje da je domaći poduzetnik obvezan obračunati i platiti PDV kada mu inozemni poduzetnik obavi uslugu. Prema odredbama članka 20. stavak 2. Zakona, iznos poreza kojeg je domaći poduzetnik platio ima pravo odbiti od porezne obveze u obračunskom razdoblju kada ga je platio.
Kako se u predmetnom slučaju radi o najmu pokretnih dobara - rasvjetne tehnike, kamere, ali i o najmu prijevoznih sredstava - kamiona te o ustupanju radne snage od inozemnog najmodavca, domaći poduzetnik - najmoprimac, obvezan je na naknadu što mu zaračunava inozemni poduzetnik - najmodavac, obračunati porez na dodanu vrijednost prema odredbama članka 19. stavak 2. Zakona, i to na uslugu najma za pokretna dobra (rasvjetnu tehniku i kamere), a na uslugu najma prijevoznih sredstava (kamiona), domaći poduzetnik - najmoprimac nije obvezan obračunati PDV, budući da se iznajmljivanje prijevoznih sredstava oporezuje prema mjestu davatelja usluge - najmodavca inozemnog poduzetnika.
Kad je riječ o ustupanju radne snage od inozemnog poduzetnika, domaći poduzetnik je obveznik PDV-a prema članku 5. stavak 6. točka 7. Zakona, pa je obvezan obračunati i platiti PDV u smislu navedenog članka 19. stavak 2. Zakona. Iznos plaćenog poreza što ga je domaći poduzetnik platio ima pravo odbiti od porezne obveze u obračunskom razdoblju kad ga je platio.
Klasa: 410-19/02-01/473 Ur.br.: 513-07/02-1 Zagreb, 27. studeni 2002.
Upis u registar obveznika PDV-a

Na temelju članka 6. Zakona o Poreznoj upravi (Nar. nov., br. 67/01, 70A/01 i 94/01), radi jedinstvenog postupanja u provedbi zakonskih propisa iz područja poreza Središnji ured Porezne uprave dao je sljedeći naputak:
U Središnji ured Porezne uprave učestalo pristižu upiti o primjeni članka 22. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i članka 32. stavak 1. i 2., te članka 34. i 40. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01), vezano na upis obveznika u registar obveznika PDV-a.
Naime, članak 22. Zakona i članak 34. stavak 5. Pravilnika propisuje da poduzetnik koji u tekućoj, a vjerojatno i u idućim godinama, neće imati oporezive isporuke preko 85.000,00 kuna godišnje, može do kraja tekuće godine zatražiti od Porezne uprave da od 1. siječnja iduće godine bude porezni obveznik. Porezna uprava to utvrđuje rješenjem i to ga rješenje obvezuje narednih
pet kalendarskih godina. U stavku 6. istog članka Pravilnika, propisano je da ako poduzetnik tijekom tekuće godine ostvari isporuke koji bi bile oporezive u vrijednosti preko 85.000,00 kuna, postaje poreznim obveznikom od 1. siječnja iduće godine.
S obzirom na navedene odredbe i odredbe članka 32. Pravilnika, kojima se propisuje da pravna ili fizička osoba stječe svojstvo poduzetnika (prava i obveze poduzetnika po Zakonu) prvim izvana primjetljivim aktivnostima koje su usmjerene na obavljanje poduzetničke djelatnosti, kao što su:
nabava robe, osnovnih sredstava, najam poslovnog prostora i slično, postavlja se pitanje kada poduzetnik stječe pravo na odbitak pretporeza i pravo na upis u registar obveznika PDV-a.
Slijedom navedenih propisa i pitanja u svezi s tim dano je sljedeće mišljenje:
1. Ako je pravna ili fizička osoba stekla odobrenje za obavljanje djelatnosti početkom ove godine ili obavlja pripremne poduzetničke radnje u smislu članka 32. stavak 1. Pravilnika i iako je u tijeku ove godine podnijela nadležnoj ispostavi Porezne uprave prijavu za upis u registar obveznika PDV-a (obrazac P-PDV) prema stavku 2. navedenoga članka Pravilnika, te ako nije u međuvremenu obavljala isporuke dobara ili usluga i izdavala račune za obavljene isporuke, ima pravo na povrat pretporeza po prvim računima dobavljača što se odnose na obavljanje djelatnosti. Upis poduzetnika u registar obveznika PDV-a izvršit će se od dana podnošenja zahtjeva za upis u registar, pa tada poduzetnik stječe pravo na povrat pretporeza po prvim računima dobavljača.
Ako je navedena osoba obavljala isporuke dobara ili usluga u vrijednosti preko 85.000,00 kuna i izdavala račune za obavljene isporuke prije upisa u registar obveznika PDV-a, tada stječe pravo upisa u registar obveznika od 1. siječnja iduće godine kako je propisano u članku 34. stavak 6. Pravilnika. Napominjemo, da se u tom slučaju primjenjuju odredbe članka 15. stavak 5. Zakona i članka 79. stavak 5. Pravilnika, koje propisuju da osoba koja za isporučena dobra ili obavljene usluge u računu izdvojeno iskaže PDV, neovisno o visini neovlašteno iskazanog poreza, iskazani iznos poreza duguje bez obzira je li primatelj računa odbio pretporez.
2. Ako je pravna ili fizička osoba stekla odobrenje za obavljanje djelatnosti u protekloj godini ili obavlja pripremne poduzetničke radnje u smislu članka 32. stavak 1. Pravilnika, a u tijeku ove godine podnijela je nadležnoj ispostavi Porezne uprave prijavu za upis u registar obveznika PDV-a (P-PDV), i nije u međuvremenu obavljala isporuke dobara ili usluga ili izdavala račune za obavljene isporuke, ima pravo na povrat pretporeza po računima dobavljača iz ove godine što se odnose na obavljanje djelatnosti. Upis poduzetnika u registar obveznika PDV-a izvršit će se od dana podnošenja zahtjeva za upis u registar kada poduzetnik stječe pravo na povrat pretporeza.
Ako je navedena osoba u ovoj godini podnijela nadležnoj ispostavi Porezne uprave prijavu za upis u registar obveznika PDV-a, a u protekloj godini je obavljala isporuke dobara ili usluga u vrijednosti preko 85.000,00 kuna, izdavala račune za obavljene isporuke ili podnosila poreznu prijavu za mjesečno ili tromjesečno odnosno godišnje obračunsko razdoblje - PDV i PDV-K prije upisa u registar obveznika PDV-a, tada stječe pravo upisa u registar obveznika od 1. siječnja iduće godine kako je propisano u članku 34. stavak 6. Pravilnika. 1 u ovom slučaju napominjemo da se primjenjuju odredbe članka 15. stavak 5. Zakona i članka 79. stavak 5. Pravilnika.
3. Poduzetnik koji u tekućoj godini, a vjerojatno i u idućoj godini neće imati isporuke koje bi bile oporezive preko 85.000,00 kuna godišnje, i do kraja tekuće godine s navedenim podacima podnese Poreznoj upravi prijavu za upis u registar obveznika PDV-a od 1. siječnja iduće godine, Porezna uprava to utvrđuje rješenjem i to ga rješenje obvezuje narednih pet kalendarskih godina, bez obzira na visinu oporezivih isporuka koje će biti u tom razdoblju (članak 22. stavak 2. Zakona i članak 34. stavak 5. Pravilnika).
4. Kod poduzetnika koji započinje s obavljanjem djelatnosti treba obratiti pozornost na upisane podatke u prijavi koju podnosi nadležnoj ispostavi Porezne uprave radi upisa u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost.
Poduzetnik se u prijavi (između ostalog) mora izjasniti o očekivanim isporukama dobara ili usluga u idućoj godini, pa o tome ovisi porezni status poduzetnika.
Ako u prijavi poduzetnik izjavi da će imati očekivane isporuke preko 85.000,00 kuna, tada ga se upisuje u registar obveznika PDV-a od dana podnošenja zahtjeva za upis u registar. Međutim, ako se poduzetnik izjasni da će imati očekivane isporuke manje od 85.000,00, tada mu Porezna uprava donosi rješenje o upisu u registar obveznika PDV-a, a to ga rješenje obvezuje narednih pet godina. 
Klasa: 410-01/03-01/224, Ur.br.: 513-07/03-2 • Zagreb, 26. lipanj 2003.

Djelomično uvođenje GZAOP-a u sustav PDV-a za djelatnost produkcije dokumenata i pružanja servisnih i aplikacijsko-servisnih (ASP) usluga

U svezi s vašim zahtjevom da se Gradski zavod za automatsku obradu podataka (u daljnjem tekstu:
GZAOP) u skladu s odredbom članka 6. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00) uvrsti u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost za djelatnost produkcije dokumenata te servisnih i ASP usluga koje pružaju pravnim subjektima koji su obveznici poreza na dodanu vrijednost, odgovaramo u nastavku.
GZAOP je ustrojen i djeluje u skladu s Odlukom o ustrojstvu i djelokrugu gradskih upravnih tijela Grada Zagreba i ima status tijela lokalne uprave.
Prema odredbi članka 6. stavak 2, Zakona o porezu na dodanu vrijednost, tijela državne vlasti, tijela državne i lokalne samouprave i uprave, političke stranke, sindikati i komore, ne smatraju se poduzetnicima u smislu odredbi Zakona, ako obavljaju djelatnost u okviru svog djelokruga i ovlasti. Ako obavljaju gospodarsku ili drugu djelatnost, a neoporezivanje te djelatnosti dovelo bi do stjecanja neopravdanih povlastica, tada će Porezna uprava, rješenjem utvrditi da su porezni obveznici za tu djelatnost.
Prema odredbi članka 39. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 60/96 do 58/03), jesu li se stekli uvjeti za izdavanje rješenja, procjenjuje Porezna uprava na vlastitu inicijativu ili na prijedlog nekog od poreznih obveznika ili druge zainteresirane osobe s tim da taj prijedlog podrži i nadležna komora.
Traženom zahtjevu nije moguće udovoljiti jer prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, nije moguće utvrditi da su osobe iz članka 6. stavak 2. Zakona, porezni obveznici samo za jedan dio gospodarske djelatnosti i to samo za isporuke obavljene obveznicima poreza na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/04-01/89, Ur.br.: 513-07/04-2 Zagreb, 29. travnja 2004.
Upis u registar obveznika PDV-a

Ispostava Porezne uprave postavila nam je pitanje o obvezi ulaska u sustav poreza na do-danu vrijednost, poduzetnika - suvlasnika nekretnina koji su u 2003. godini od zakupnine za poslovni prostor koji su iznajmili ostvarili prihod od 139.640,44 kune svaki. Taj prihod se odnosi na zakupninu za 2003. godinu te zaostale zakupnine koje su im zakupoprimci platili za razdoblje od 1998. do 2002. godine. Svaki zakupodavac ostvaruje mjesečnu najamninu u iznosu od 3.152,83 kune.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 22. stavak 1. i članka 6. stavka 1. točke 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 48/04), porezni obveznik je poduzetnik čija je godišnja vrijednost isporuka dobara i obavljenih usluga nakon odbitka vrijednosti isporuka koje su prema članku 11. Zakona oslobođene poreza, u prethodnoj kalendarskoj godini bila veća od 85.000,00 kuna.
Iz ove odredbe proizlazi da je uvjet koji poduzetnika po sili zakona čini obveznikom poreza na dodanu vrijednost, da je godišnja vrijednost obavljenih oporezivih isporuka u prethodnoj godini veća od 85.000,00 kuna. U tom smislu, za ulazak u sustav poreza na dodanu vrijednost kako obveznika koji porez plaćaju prema izdanim računima, tako i obveznika koji porez plaćaju primljenim (naplaćenim) naknadama, uvjet je da su u prethodnoj kalendarskoj godini imali oporezivih isporuka u vrijednosti većoj od 85.000,00 kuna.
Klasa: 410-19/04-01/221 Ur.br.: 513-07-21-01/04-2 Zagreb, 2. srpanj 2004.
PDV - prijava u registar poreznih obveznika

U svezi s upitom poreznog obveznika - društva »Z« d.o.o. o upisu u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, očitujemo se u nastavku.
Poduzeće »Ž« d.o.o. registrirano je 1997. godine, a nad poduzećem je pokrenut likvidacijski postupak na temelju odluke članova društva o prestanku društva od 1. prosinca 1998. godine. Poduzeće je bilo aktivno u razdoblju do 2000. godine, a s danom 1. siječnja 2000. godine prestalo je biti obveznik poreza na dodanu vrijednost.
Rješenjem Trgovačkog suda- br. Tt-2/58-3 od 23. veljače 2004. godine, obustavljen je postupak brisanja tvrtke iz sudskog registra, a poduzeće je prodano sadašnjem članu društvu Z. L te je prodajom 100% udjela, temeljem društvenog ugovora, promijenjen naziv tvrtke i uprave što je upisano u rješenju Trgovačkog suda od 16. ožujka 2004. godine.
Budući da je prema navodimo u upitu poduzeće 2000. godine izašlo iz sustava poreza na dodanu vrijednost, tj. prestalo je biti porezni obveznik, te da od tada nije aktivno, dade se zaključiti da od tog razdoblja do danas nije obavljalo nikakvu poduzetničku djelatnost, odnosno nikakve isporuke dobara i usluga. Osim toga, bio je pokrenut i postupak likvidacije, iz čega se zaključuje da se nije radilo o privremenoj obustavi djelatnosti, nego o namjeravanom prestanku poduzetničke djelatnosti.
U smislu odredbi članka 32. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 55/04), svojstvo poduzetnika se zadržava i nastavlja i u postupku likvidacije. Međutim, kako prema navodima nije bilo nikakvih aktivnosti, pretpostavljamo da nije bilo nikakvih isporuka u postupku likvidacije te je navedeno poduzeće od 1. siječnja 2000. godine prestalo biti obveznik poreza na dodanu vrijednost te da su s datumom njegovog izlaska iz sustava poreza na dodanu vrijednost podmirene sve njegove obveze u svezi s porezom na dodanu vrijednost, na način propisan u članku 127. Pravilnika.
Obustavom postupka brisanja tvrtke iz sudskog registra, na način da je obustavljen postupak likvidacije i tvrtka u likvidaciji prodana novom vlasniku, te da je došlo do promjene tvrtke, sjedišta, članova društva, članova uprave, odredbi društvenog ugovora, mišljenja smo da se u smislu propisa o porezu na dodanu vrijednost, nastavak rada društva može smatrati započinjanjem nove poduzetničke djelatnosti u smislu propisa o porezu na dodanu vrijednost te dopustiti poreznom obvezniku upis u registar poreznih obveznika.
Do nove registracije dolazi temeljem izmijenjenih okolnosti i započinjanja stvarno novog poduzetničkog pothvata, a cilj oporezivanja porezom na dodanu vrijednost nisu poduzetnički motivirane nabave dobara i usluga.
Klasa: 410-01/05-01/821 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 23. svibanj 2005.

Ulazak u sustav PDV-a

Društvo za zastupanje u osiguranju »D.« d.o.o. obratilo nam se s upitom u vezi upisa u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost fizičkih osoba koje obavljaju pribavu osiguranja za to društvo i na osnovi ugovora ostvaruju proviziju. U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 2. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/04), poduzetnikom se smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda. Pritom ova tri uvjeta samostalnost, trajnost i namjera ostvarivanja prihoda moraju postojati u isto vrijeme.
Odredbama članka 34. stavci 4. i 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 77/04 - ispravak) propisano je da poduzetnik koji u prethodnoj kalendarskoj godini nije imao oporezive isporuke dobara i usluga, veće od 85.000,00 kuna, prema članku 22. stavak 1. Zakona, nije porezni obveznik. Međutim, poduzetnik koji u tekućoj, a vjerojatno i u idućim godinama, neće imati isporuka koje bi bile oporezive preko 85.000,00 kuna godišnje, može do kraja tekuće godine zatražiti od Porezne uprave da od l. siječnja iduće godine bude porezni obveznik. Porezna uprava to utvrđuje rješenje i to ga rješenje obvezuje narednih pet kalendarskih godina.
Shodno navedenom, fizička osoba koja se bavi pribavom osiguranja, u ovom slučaju za društvo »D«, smatra se poduzetnikom u smislu članka 2. stavak 3. Zakona od dana kada je ta osoba počela obavljati djelatnost, pa može do kraja tekuće godine nadležnoj ispostavi Porezne uprave predati Prijavu u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost (Obrazac P-PDV) kako bi od l. siječnja iduće godine bila porezni obveznik.
Klasa: 410- 19/05 - 01/307 Ur. br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 7. prosinac 2005.
PDV i prestanak zajedničkog obrta

Obratili ste nam se radi mišljenja o vašem prijedlogu odgovora za poreznog obveznika E.-zajednički obrt, u svezi obveze obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom istupanja nositelja obrta iz zajedničkog obrta. Zajednički obrt je počeo sa obavljanjem djelatnosti 01.06.2005., a kao porezni obveznik u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost je prijavljen Đ.V, koji 23.08.2005. istupa iz zajedničkog obrta. Budući da smo samo u dijelu suglasni sa vašim odgovorom, na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 37. Zakona o obrtu ("Narodne novine", br. 49/03 - pročišćeni tekst), propisano je da radi obavljanja gospodarskih djelatnosti dvije ili više fizičkih osoba mogu zajednički obavljati obrt, koji posluje pod zajedničkom tvrtkom. Međusobni odnosi u zajedničkom obrtu uređuju se pisanim ugovorom.
Prema članku 39. stavku 2. Zakona o obrtu, ako fizička osoba pristupi u obrt ili istupi iz zajedničkog obrta, obavljanje obrta se nastavlja. Navedene promjene se prijavljuju nadležnom županijskom uredu, koji te promjene upisuje u obrtni registar.
Člankom 2. stavkom 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da se poduzetnikom smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda.
Odredbom članka 29. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 77/04 - ispravak), propisano je ako udruženje osoba (poduzetnika) nije pravna osoba, ugovorom o udruživanju mora se utvrditi jednog člana udruženja obveznikom poreza na dodanu vrijednost. Ako ugovorom isti nije određen, Porezna uprava će odrediti jednu fizičku osobu, člana udruženja, poreznim obveznikom. Za porezne obveze udruženja osoba članovi odgovaraju solidarno.
Sukladno navedenom, dvije ili više fizičkih osoba može obavljati zajednički obrt, a obavljanje obrta se nastavlja neovisno o pristupanju ili istupanju fizičkih osoba u obrt ili iz obrta, ako je to utvrđeno ugovorom i upisano u obrtni registar. Kad nositelj zajedničkog obrta koji je obveznik poreza na dodanu vrijednost istupi iz obrta, drugi član zajedničkog obrta trebao bi se upisati u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, te dalje nastaviti sa obavljanjem samostalne obrtničke djelatnosti uz preuzimanje svih prava i obveza iz obrta.
Ako se u konkretnom slučaju drugi član zajedničkog obrta koji nije bio nositelj obrta, prijavio u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost i nastavio s obavljanjem samostalne obrtničke djelatnosti, te preuzeo sva prava i obveze kao i sve zalihe i osnovna sredstva iz zajedničkog obrta smatramo da nije došlo da prekida obavljanja djelatnosti obrta, a time ni do obveze obračunavanja poreza na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/06-01/35 Ur.br.:513-07-21 -01/06-2 Zagreb, 3. ožujak 2006.

Obveznik PDV-a - obrtnik

Obratili ste nam se za očitovanje o stjecanju statusa stalnog obveznika poreza na dodanu vrijednost. Naime, gospodin L.R 1. srpnja 2003. godine počeo je obavljati samostalnu građevinsku djelatnost. U 2004. godini ostvario je isporuke u vrijednosti većoj od 85.000,00 kuna, međutim na traženje Porezne uprave nije podnio zahtjev za upis u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost nego je podnio pismenu izjavu u kojoj navodi da prijavu za upis u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost nije podnio iz razloga što od osnutka obrta svoje izolacijske usluge na građevinama obavlja isključivo u Republici Sloveniji te se poziva na članak 40. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) prema kojem prijavu za upis u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost ne podnose poduzetnici iz članka 11. Zakona, koji obavljaju isporuke oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost bez prava na odbitak pretporeza.
U vezi navedenog odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 2. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisano je da se poduzetnikom, u smislu ovog Zakona, smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda.
Obveznik poreza na dodanu vrijednost u smislu članka 6. stavak 1. točka 1. Zakona među ostalim je poduzetnik koji isporučuje dobra ili obavlja usluge iz članka 2. stavak 1. Zakona.
U članku 34. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost navedeno je da su stalni porezni obveznici poduzetnici koji obavljaju oporezive isporuke dobara ili usluga iz članka 2. stavak 1. Zakona.
Prema članku 5. stavak 4. točka I. Zakona i članka 33b. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, propisano je da se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto gdje se nalazi nekretnina ako se radi o uslugama u svezi s tom nekretninom, uključujući i najam ili zakup.
Shodno navedenom, gospodin L.R poduzetnik je u smislu odredbe članka 2. stavak 3. Zakona. Obzirom da je ostvario isporuke dobara i usluga u vrijednosti većoj od 85.000,00 kuna, postaje stalni obveznik poreza na dodanu vrijednost po sili Zakona u smislu članka 34. stavak 6. Pravilnika, neovisno o tome što svoje usluge obavlja u Republici Sloveniji. Naime, izolacijske usluge koje se obavljaju na nekretnini nisu oslobođene poreza na dodanu vrijednost, nego prema odredbama članka 5. stavak 4. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost prema mjestu gdje se nekretnina nalazi, a to je u konkretnom slučaju Republika Slovenija.
Klasa: 410-19/06-01/49 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 9. ožujak 2006.
Ulazak u sustav PDV- a i HAA

HAA obratila nam se s upitom je II obzirom na djelatnost koju obavlja porezni obveznik u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Iz predmetnog dopisa razvidno je da se Vlada Republike Hrvatske obvezala osnovati za trajno i neometano obavljanje poslova akreditacije neovisno akreditacijsko tijelo kao javnu ustanovu, što proizlazi iz odredbe članka 4. stavak 1. Zakona o akreditaciji (Narodne novine, broj 158/03).
Temeljem navedenog Vlada Republike Hrvatske donijela je na sjednici održanoj 27. listopada 2004. godine Uredbu o osnivanju Hrvatske akreditacijske agencije (Narodne novine, broj 158/04), kojom se osniva javna ustanova Hrvatska akreditacijska agencija za obavljanje poslova i zadataka nacionalne službe za akreditaciju. Republika Hrvatska solidarno i neograničeno odgovara za obveze HAA u smislu članka 13. Uredbe.
1. akreditiranje ispitnih i mjernih laboratorija,
2. akreditiranje pravnih i fizičkih osoba za potvrđivanje/certifikaciju proizvoda, sustava upravljanja i osoblja,
3. akreditiranje pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju tehnički nadzor ili slične radnje,
4. druga ocjenjivanja ili potvrđivanja osposobljenosti za provođenje postupaka ocjenjivanja sukladnosti, uključujući utvrđivanje ispunjavanja zahtjeva za ocjenjivanje sukladnosti u skladu s propisima za ocjenjivanje sukladnosti za pravne ili fizičke osobe,
5. osigurava za tijela državne uprave informacije potrebne za djelotvorno provođenje politike akreditacije u području ocjene sukladnosti,
6. surađuje s europskom akreditacijom i drugim tijelima EU u području akreditacije, osobito u procesu približavanja i priključenja i zaključuje sporazume u području akreditacije,
7. surađuje s međunarodnim tijelima, institucijama i udrugama te zaključuje sporazume u području akreditacije,
8. surađuje s pravnim i fizičkim osobama u području akreditacije,
9. promiče akreditaciju i provodi izobrazbu u području akreditacije,
10. objavljuje upute, preporuke i druge slične publikacije u području akreditacije. Sredstva za rad HAA prema članku 11. Uredbe čine sredstva iz Državnog proračuna, sredstva ostvarena obavljanjem usluga HAA, sredstva iz drugih izvora, a prema članku 13. Uredbe HAA svoju djelatnost ne obavlja radi stjecanja dobiti. U vezi navedenog odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 6. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), propisano je da se tijela državne vlasti, tijela državne i lokalne samouprave i uprave, političke stranke, sindikati i komore ne smatraju poduzetnicima u smislu članka 2. stavak 3. Zakona, ako obavljaju poslove u okviru svog djelokruga ili ovlasti. Ako obavljaju gospodarsku ili drugu djelatnost, a neoporezivanje te djelatnosti dovelo bi do stjecanja neopravdanih povlastica, tada će Porezna uprava rješenjem utvrditi da su porezni obveznici za tu djelatnost.
Shodno navedenom, smatramo da se Hrvatska akreditacijska agencija ne smatra poduzetnikom u smislu odredbe članka 6. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, pa kada obavlja djelatnost u okviru Zakonom propisane javne službe nije obveznik poreza na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/05-01/325 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 24. veljača 2006.
PDV od ostvarenih naknada za izdane garancije HAMAG-a

Na ponovni upit Hrvatske agencije za malo gospodarstvo (HAMAG) u svezi s obvezom poreza na dodanu vrijednost od prihoda koje ostvari od naknada za izdane garancije, kamata, certificiranja konzultanata i sl. odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 6. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 90/05), tijela državne vlasti, tijela državne i lokalne samouprave, političke stranke, sindikati i komore ne smatraju se poduzetnicima u smislu odredbe članka 2. stavak 3. Zakona, ako obavljaju poslove u okviru svog djelokruga ili ovlasti. Ako obavljaju gospodarsku ili drugu djelatnost, a neoporezivanje te djelatnosti bi dovelo do stjecanja neopravdanih povlastica, tada će Porezna uprava rješenjem utvrditi da su porezni obveznici za tu djelatnost.
HAMAG i slične agencije nisu prema odredbama Zakona o sustavu državne uprave (Nar. nov., broj 190/03 - proč. tekst i 199/03) navedene kao tijela državne uprave te se na njih ne mogu primijeniti odredbe članka 6. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim, Agencija HAMAG ispunjava uvjete koji je čine poduzetnikom u smislu odredbi članka 2. stavak 3. Zakona, a ako vrijednost oporezivih isporuka koje obavi prelazi
iznos od 85.000,00 kuna, Agencija HAMAG je obveznik poreza na dodanu vrijednost u smislu odredbe članka 6. stavak 1. Zakona i ima pravo na odbitak pretporeza.
Činjenica da Agencija ne obavlja profitnu djelatnost odnosno da ne ostvaruje profit nema nikakvog utjecaja pri utvrđivanju statusa obveznika poreza na dodanu vrijednost.
Ako Agencija obavlja oporezive i oslobođene isporuke, tada se može odbiti samo onaj dio pretporeza koji se odnosi na oporezive isporuke kako je to propisano odredbom članka 20. stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Podjela se obavlja u skladu s odredbama članka 117. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 153/05).
Obveza poreza na dodanu vrijednost nije nikakva zapreka u slučaju financiranje malog gospodarstva pod povoljnijim uvjetima, jer se radi o poduzetnicima koji su po sili Zakona o porezu na dodanu vrijednost, porezni obveznici ili to na vlastiti zahtjev mogu postati, pa porez koji im zaračuna Agencija HAMAG mogu odbiti kao pretporez i on im ne čini trošak poslovanja.
Klasa: 410-06/06-01/105 Ur.br.: 513-07-21-01/06 Zagreb, 10. travanj 2006.
Poslovi vještačenja koje obavlja liječnik

Na vaš upit u vezi s obvezom upisa liječnika članova prvostupanjskog i drugostupanjskog liječničkog povjerenstva pri Ministarstvu obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost za ostvarenu naknadu na temelju ugovora o djelu zaključenog s Ministarstvom obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, u nastavku odgovaramo.
Člankom 11. stavak 1. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) propisano je da su bez prava na odbitak pretporeza oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost usluge i isporuke doktora medicine i stomatologije, medicinskih sestara i fizioterapeutskih tehničara te biokemijskih laboratorija ako ih pružaju u privatnoj praksi.
Zato, ako poslove vještačenja medicinske struke u navedenom povjerenstvu obavlja liječnik koji pruža usluge doktora medicine u privatnoj praksi, tad su i usluge koje obavi u svojstvu liječnika - vještaka u tom povjerenstvu oslobođene poreza na dodanu vrijednost na temelju odredaba članka 11. stavak 1. točka 4. Zakona.
Ako poslove vještačenja u navedenom povjerenstvu obavlja liječnik koji je djelatnik nekog drugog ministarstva ili ustanove, tad se usluge koje obavlja u tom povjerenstvu ne mogu smatrati uslugama doktora medicine u privatnoj praksu iz članka 11. stavak 1. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. U tom slučaju liječnik koji obavlja vještačenje u povjerenstvu smatra se da obavlja samostalnu djelatnost i obveznik je poreza na dodanu vrijednost ako je vrijednost obavljenih isporuka u prethodnoj kalendarskoj godini bila veća od 85.000,00 kuna, što je u skladu s odredbama članka 22. stavak 1. Zakona.
Klasa: 410-19/06-01/41 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 9. svibanj 2006. 

PDV i naknade za usluge HZN-a

Hrvatski zavod za norme (u daljnjem tekstu: HZN), sa sjedištem u Zagrebu, javna je ustanova za obavljanje poslova i zadataka nacionalne normizacije, kojeg je osnovala Vlada Republike Hrvatske temeljem Zakona o normizaciji (Nar. nov., br. 166/03). HZN je korisnik državnog proračuna, a djelatnost ne obavlja radi stjecanja dobiti. Osim korištenja sredstava iz proračuna, ostvaruje prihode od prodaje normi i normizacijskih dokumenata raznim korisnicima, Izdaje službeno glasilo, provodi stručnu izobrazbu u području normizacije i srodnih djelatnosti, na postavljeno pitanje je li HZN dužan obračunati i naplatiti porez na dodanu vrijednost prilikom prodaje navedenih dokumenata i pružanja usluga, odgovaramo u nastavku.
Prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara (proizvoda, roba, novoizgrađenih građevina, opreme i sl.) i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu.
Prema odredbi članka 6. stavak 2. Zakona tijela državne vlasti, tijela državne i lokalne samouprave i uprave, političke stranke, sindikati i komore ne smatraju se poduzetnicima u smislu članka 2. stavak 3. ovoga Zakona, ako obavljaju poslove u okviru svog djelokruga ili ovlasti. Ako obavljaju gospodarsku ili drugu djelatnost, a neoporezivanje te djelatnosti doveo bi do stjecanja neopravdanih povlastica, tada će Porezna uprava rješenjem utvrditi da su porezni obveznici za tu djelatnost.
Prema Zakonu o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i državnih upravnih organizacija (Nar. nov., br. 199/03 i 30/04), HZN nije na popisu državnih upravnih organizacija. lako je HZN korisnik državnog proračuna, način financiranja ne određuje porezni status, pa se obzirom na navedeno porezno oslobođenje iz članka 6. stavak 2. Zakona ne može primijeniti na HZN.
Stoga u smislu članka 22. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, HZN je obveznik poreza na dodanu vrijednost ako je godišnja vrijednost isporuka dobara i obveznih usluga u prethodnoj kalendarskoj godini bila veća od 85.000,00 kuna.
Klasa: 410-19/00-01/111, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 8. ožujak 2000.

Nastanak porezne obveze 1. Usluga auto-škole
Prema odredbi članka 7. stavak l. točka 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 105/99), pri obračunu PDV-a prema izdanim računima (članak 17. stavak 1. Zakona), porezna obveza za usluge nastaje istekom obračunskog razdoblja iz članka 16. stavak 2. Zakona (mjesečna ili tromjesečna) u kojem su obavljene.
Prema odredbi članka 42. stavak 2. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 112/99), usluge su obavljene u trenutku njihovog završetka. Ako se neka usluga obavlja stalno (kontinuirano) u dva obračunska razdoblja, porezna obveza nastaje po proteku drugog obračunskog razdoblja. Ako se usluga obavlja stalno (kontinuirano) kroz više obračunskih razdoblja, porezna obveza nastaje po proteku svakog obračunskog razdoblja, bez obzira na to je li usluga zaračunana ili ne.
U primjeru iz upita usluga se obavlja tijekom tri mjeseca te primjenom odredbe članka 42. Pravilnika porezna obveza nastaje istekom svakog obračunskog razdoblja.
Sam trenutak izdavanja računa, prema tome nije bitan za nastanak porezne obveze, iako se račun u pravilu izdaje po obavljenoj usluzi. Činjenica da će kandidat plaćati dio naknade za uslugu poslije završetka osposobljavanja, ne utječe na nastanak porezne obveze, budući da navedena auto-škola porez obračunava i plaća prema izdanim računima.
Međutim, budući da je u djelatnosti auto-škola uobičajeno da se prije završetka usluge naplaćuje dio te usluge (u primjeru su to uplate u 01. i 02. mjesecu 2000. godine) koje predstavljaju uplaćene predujmove, skrećemo pozornost na odredbu članka 7. stavak 4. Zakona.
Prema toj odredbi, za primljene predujmove porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem su naplaćeni, a za primljene predujmove mora se ispostaviti račun prema članku 15. stavak 3. Zakona.
U skladu s navedenim, porezna obveza za uslugu iz upita koju obavi auto-škola, nastaje istekom siječnja odnosno veljače temeljem odredbe članka 42. stavak 2. Pravilnika, za dio usluge koji je obavljen ili naplaćen kao predujam temeljem odredbe članka 7. stavak 4. Zakona, ako porezni obveznik porez utvrđuje u mjesečnim obračunskim razdobljima.
Ako porezni obveznik porez utvrđuje u tromjesečnim obračunskim razdobljima, porezna obveza u ovom primjeru nastaje istekom obračunskog tromjesečna (siječanj-ožujak), budući da je usluga završena tijekom tog obračunskog razdoblja.
Klasa: 410-20/05-01/84 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 5. prosinac 2005.

Oporezivanje vinograda

U svezi s vašim prijedlogom odgovora društvu C. d.o.o., suglasni smo s vašim mišljenjem da u slučaju prodaje vinograda od strane poreznog obveznika, ne postoji obveza obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Prema odredbi članka 3. stavak 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 90/05), isporuka zemljišta (poljoprivrednog, građevinskog, izgrađenog ili neizgrađenog) ne smatra se isporukom dobra koja podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
Prema odredbi članka 2. stavak 1. Zakona o poljoprivrednom zemljištu (Nar. nov., broj 66/01), vinogradi se smatraju poljoprivrednim površinama.
Porezni obveznik koji je kupio poljoprivredno zemljište i na njemu podigao vinograd u smislu propisa o porezu na dodanu vrijednost imao je pravo na pretporez po ulaznim računima za sve troškove vezane za podizanje nasada, jer se radilo o poduzetničkim nabavama dobara i usluga. Činjenica je da pri prodaji vinograda neće biti obračunat porez na dodanu vrijednost jer se radi o poljoprivrednom zemljištu koje je određenim ulaganjima oplemenjeno, nema nikakvog značaja za utvrđivanje prava na pretporez za ulaganja u poljoprivredno zemljište, jer odredbama Zakona za takve slučajeve nije zabranjen odbitak pretporeza.
Za računovodstvene potrebe obračuna amortizacije, zemljište i nasadi podignuti na tom zemljištu vode se posebno. Međutim, to nema utjecaja za porezni status poljoprivrednog zemljišta u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost, jer se nasadi koji su podignuti na poljoprivrednom zemljištu smatraju sastavnim dijelom zemljišta te ih u poreznom smislu nije moguće smatrati posebnom isporukom koja bi podlijegala obračunu poreza na dodanu vrijednost.
Na promet poljoprivrednog zemljišta na kojem je podignut vinograd plaća se porez na promet nekretnina prema odredbama Zakona o porezu na promet nekretnina (Nar. nov., broj 69/97 do 153/02).
Klasa: 410 -01/05 -01/1435 Ur.br.:513-07-21 -01/06-3 Zagreb. 7. veljača 2006.
PDV - operativni leasing

Proslijedili ste nam upit računovodstvenog servisa S. d.o.o., u svezi s obračunom poreza na dodanu vrijednost na operativni leasing s jamčevinom i akontacijom, na koja odgovaramo u nastavku.
Podnositelj upita navodi da je pravna osoba zaključila ugovor s A. leasing d.o.o., o operativnom leasingu osobnog automobila. Ugovoreno je plaćanje jamčevine (koja se vraća po isteku ugovora) i plaćanje akontacije koja se ne vraća po isteku ugovora, već je sastavni dio najamnine.
Račun za plaćeni predujam primatelj leasinga upisao je u Knjigu ulaznih računa za primljene predujmove. Za primitak akontacije davatelj leasinga izdao je račun R-1 sa porezom na dodanu vrijednost.
Po tom računu ostvareno je pravo na odbitak plaćenog poreza na dodanu vrijednost, sukladno odredbi članka 7. stavak 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), kojom je propisano da pri obračunu poreza na dodanu vrijednost po izdanim računima porezna obveza za primljene predujmove nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem su naplaćeni. Za primljene predujmove mora se ispostaviti račun prema članku 15. stavak 3. ovoga Zakona.
Nadalje, u dopisu se navodi da je istekom prvog mjeseca korištenja najma davatelj leasinga izdao račun R-1 za obavljenu uslugu najma za taj mjesec i da taj račun nije umanjen za pripadajući dio uplaćenog predujma, te da račun za primljeni predujam nije storniran. Davatelj leasinga izvijestio je primatelja leasinga da mjesečni račun za uslugu najma ne sadrži pripadajući dio predujma, jer je za taj iznos račun unaprijed umanjen, pa tako i obročna najamnina.
Iz predmetnog dopisa razvidno je da je naknadno račun za primljeni predujam storniran, te daje davatelj leasinga izdao račun R-l za primljeni predujam, koji je po podnositelju upita u biti račun za dani predujam, a ne za uslugu najma.
Iz postavljenog upita zaključujemo da prema ugovoru (koji nije priložen) primatelj leasinga daje bespovratni predujam te je, sukladno zakonskim odredbama, porezna obveza u tom dijelu nastala plaćanjem predujma. Zbog navedenog, temeljem ugovornog odnosa, mjesečni računi za uslugu najma ne mogu se umanjivati za pripadajući iznos predujma (što je nepovoljnije za primatelja leasinga) jer isti nije storniran već naplaćen i po istom je u potpunosti iskorišteno pravo na odbitak pretporeza. Navedeno je sukladno odredbama članka 20. stavak 9. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 107. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) kojima je propisano da se kod plaćenih predujmova porez na dodanu vrijednost može odbiti u obračunskom razdoblju u kojem je predujam plaćen ako je za njega od strane primatelja ispostavljen, a od strane platitelja primljen račun, prema članku 15. stavku 3. Zakona, neovisno od toga što dobro nije isporučeno ili usluga izvršena.
Odredbom članka 42, stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost propisano je da ako se kod financijskog najma ne prenosi pravo vlasništva predmeta najma, porezna obveza nastaje za dio najamnine koji se odnosi na obračunsko razdoblje odnosno u visini jedne mjesečne rate.
Prema tome zaključujemo da je, u konkretnom slučaju, umanjenje ukupne usluge najma za plaćeni ugovoreni predujam stvar ugovornog odnosa između davatelja i primatelja leasinga i nije predmet poreznih propisa.
Pripominjemo da dopise kojima stranke ukazuje na možebitne nepravilnosti u radu poreznih obveznika u svezi poreza na dodanu vrijednost treba žurno proslijediti nadležnoj službi za nadzor Porezne uprave, jer se na upit poreznog obveznika ne možemo očitovati bez kompletne poslovne dokumentacije. Tako je, primjerice, za utvrđivanje prava na pretporez u konkretnom slučaju, potrebno sagledati cijelu transakciju tj. kako su postupili davatelj i primatelj predmeta leasinga.
Klasa: 410-19/06 -01/29 Ur. br.:513-07-21-01/06 -2 Zagreb, 1. ožujak 2006.
PDV-a na prodaju dijela imovine tvrtke u stečaju

U povodu pisma Hrvatske industrije "A", zastupan po stečajnom upravitelju "B", i pitanja o plaćanju poreza na dodanu vrijednost po ugovoru o prodaji dijela imovine te tvrtke, te oslobođenju od plaćanja poreza na promet nekretnina, u nastavku odgovaramo.
1. Člankom 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95., 164/98., 105/99., 54/00. i 73/00.), propisano je da kod prijenosa gospodarske cjeline ili pogona u cijelosti, poreznu osnovicu čini pojedinačna naknada za svaki preneseni predmet s tim, da zbroj svih tih pojedinačnih naknada čini ukupnu naknadu za tu gospodarsku cjelinu ili pogon umanjenu za vrijednost nekretnina koje se oporezuju po posebnom propisu. Preuzeti se dugovi ne odbijaju od osnovice. Istim člankom je propisano da, ako obračunani porez na dodanu vrijednost pri stjecanju gospodarske cjeline ili pogona stjecatelj u cijelosti može odbiti
Člankom 15. stavkom 3. i 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, propisani su minimalni podaci koje moraju sadržavati računi za gotovinski promet, isječci vrpce ili potvrdnice iz naplatnih uređaja.
Prema navedenom, povratna naknada u iznosu od 0,50 kuna po jedinici ambalaže iskazuje se kao prolazna stavka sukladno članku 8. stavku 1. Zakona i članka 51. stavka 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, te se na isti način iskazuje na računu neovisno o činjenici da li se ispostavlja račun iz članka 15. stavak 3. Zakona ili račun za gotovinski promet prema članku 15. stavku 6. Zakona.
Poduzetnik je u dopisu pod rednim brojem 2. postavio pitanje da li kod utvrđivanja manjka odnosno viška povratna naknada predstavlja trošak odnosno prihod, na koje u nastavku odgovaramo.
Člankom 6. stavak 1. Pravilnika o ambalaži i ambalažnom otpadu, proizvođači i uvoznici dužni su voditi očevidnik o vrsti i količini ambalaže koju stavljaju na tržište na temelju kojeg plaćaju naknade za ambalažu i ambalažni otpad Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. Proizvođači i uvoznici moraju voditi posebno zaduženje za povratnu naknadu temeljem kojeg se mogu utvrditi viškovi i manjkovi ambalaže, kako bi Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost mogao nadzirati ostvarene uplate povratne naknade prema količini vraćene ambalaže.
U svezi pitanja koja se odnose na odredbe Pravilnika o ambalaži i ambalažnom otpadu, stranku je potrebno uputiti da se obrati nadležnom Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, odnosno Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost.
Klasa: 410-19/02-01/469, Ur.br.: 513-07/02-2 Zagreb, 11. prosinac 2002.

Naknadno smanjenje porezne osnovice

U svezi s upitom koji vam je postavilo društvo "A", o naknadnom smanjenju osnovice za obračun poreza na dodanu vrijednost za radove koje su naplatili putem Prava izdanih od Ministarstva financija, čijom prodajom na tržištu vrijednosnica ostvaruju gubitke od cca 70% od
nominalne vrijednosti prava, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge, a naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
Visinu naknade i način plaćanja naknade za isporučena dobra ili obavljene usluge, ugovaraju isporučitelj i primatelj isporuke i ona je jedan od elemenata obvezno-pravnog odnosa između isporučitelja i primatelja usluge.
Društvo "A" je ugovorila s primateljima isporuka naplatu putem Prava izdanih od strane Ministarstva financija odnosno dionica i udjela koji im putem tih Prava pripadaju.
Isporučitelj dobara ili usluga je za vrijednost obavljene isporuke kao protu naknadu primio ugovorenu vrijednost Prava odnosno dionica ili udjela.
Smanjenje porezne osnovice je u skladu s odredbom članka 8. stavak 3. Zakona, moguće ako se porezna osnovica promjeni naknadno zbog različitih vrsta popusta ili nemogućnosti naplate, na način da tada poduzetnik koji je isporučio dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza, tek nakon što poduzetnik kome su isporučena dobra ili obavljene usluge, ispravi (smanji) odbitak pretporeza i o tome pisano izvijesti isporučitelja,
Rizik prodaje Prava odnosno udjela i dionica na tržištu vrijednosnica ne utječe na visinu porezne osnovice za isporuke dobara i usluga. Smanjenje vrijednosti primljenih Prava odnosno dionica i udjela koje nastaje pri prodaji na tržištu vrijednosnica je u smislu poreznih propisa druga transakcija i ona ne utječe na visinu ugovorene naknade pri isporuci dobara i usluga. Do smanjenja porezne osnovice može doći samo ako primatelj dobara ili uslugu tu činjenicu prizna i ispravi iznos pretporeza na način kako je to propisano odredbom članka 8. stavak 3. Zakona. Porezni obveznik-isporučitelj dobara ili usluga ne može jednostranim činom zbog činjenice da je prodajom prava odnosno dionica i udjela ostvario znatno manju vrijednost od nominalne vrijednosti, smanjiti obvezu poreza na dodanu vrijednost za obavljenu isporuku dobara ili usluga.
Klasa: 410-19/02-01/503 Ur.br.: 513-07/03-2, Zagreb, 29. siječanj 2003.
Porezni tretman tzv. naknade za neispunjenje garancijske obveze

Društvo "A", postavilo nam je pitanje o poreznom tretmanu tzv. naknade za neispunjenje garancijske obveze prema Ugovoru o garancijskom zakupu hotelskog smještaja koji je društvo A" sklopio s društvom "B" iz Vodica, na koje odgovaramo u nastavku.
Prema navodima u upitu garancijski ili fiksni zakup hotelskog smještaja označava vrstu zakupa gdje turistička agencija zakupljuje određeni kapacitet u određenom vremenskom razdoblju fiksno tj. plaća ga u punom ugovorenom iznosu bez obzira je li ga uspjela prodati gostu ili je ostao prazan što proizlazi i iz odredbi članka 2. navedenog Ugovora.
U konkretnom slučaju, budući da je predmet Ugovora fiksni zakup, mišljenja smo da iznos koji agencija plaća hotelu na ime nepopunjenih kapaciteta kao garancijsku obvezu temeljem
Ugovora, nije naknada štete već dio naknade za uslugu fiksnog zakupa, jer je predmet Ugovora - usluga fiksnog najma odnosno zakupa kapaciteta bez obzira hoće li on biti popunjen ili ne, pa je i porezna osnovica za obavljenu uslugu, ukupna naknada za obavljenu uslugu u skladu s odredbom članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00).
Klasa: 410-01/03-01/65, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 6. veljača 2003.
Prijenos gospodarske cjeline sa svim obvezama i potraživanjima

Društvo "A" postavilo nam je slijedeća pitanja:
1. Kad se obrt - trgovina prenese na drugu osobu kao prijenos gospodarske cjeline sa svim obvezama i potraživanjima, treba li obrt sadašnjeg vlasnika zatvoriti, a otvoriti novi obrt na budućeg vlasnika (što iziskuje ponovni izlazak komisije za ispunjavanje minimalno-tehničkih uvjeta) ili se ispuni samo obrazac RL-3 za promjenu vlasnika?
2. Da li se radi konačni obračun PDV-a u roku od tri mjeseca od promjene i da li se u konačnom obračunu plaća PDV-e na zalihu robe u trgovini i da II ta zaliha ide u dohodak na kraju godine kada se radi porezna prijava poreza na dohodak?
Naše je mišljenje:
1. Pitanje u svezi s načinom na koji se mora obaviti prijenos obrta na novog vlasnika nije porezno pitanje, već pitanje primjene Zakona o obrtu ("Narodne novine", broj 77/93 do 71/01) o čemu se treba očitovati Ministarstvo za obrt, malo i srednje poduzetništvo.
2. Ako je cijeli obrt prenijet kao gospodarska cjelina (oprema, zalihe, potraživanja i obveze) na drugu osobu koja porez na dodanu vrijednost može odbiti kao pretporez, tada se ne plaća porez na dodanu vrijednost, a taj se prijenos smatra neoporezivim, kako je to propisano odredbom članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00).
Zbog konačnog zaduživanja porezom na dodanu vrijednost, potrebno je da dosadašnji vlasnik obrta podnese konačni obračun poreza na dodanu vrijednost za razdoblje oporezivanja odnosno razdoblje poslovanja u roku propisanom u članku 18. stavak 2. Zakona.
U konačnom obračunu koji će podnijeti dosadašnji vlasnik, budući da prenosi obrt kao gospodarsku cjelinu, nema obveze utvrđivanja poreza temeljem prijenosa zaliha robe i materijala te opreme, jer je sva ta imovina prenesena u okviru gospodarske cjeline za koju je propisano pojednostavljenje u postupku oporezivanja, ako stjecatelj ima pravo na odbitak pretporeza.
Prema odredbi članka 35. stavak 2. i 3. Pravilnika o porezu na dohodak ("Narodne novine", broj 54/01 i 2/03) u slučaju prodaje ili predaje (otuđenja) cijele gospodarstvene djelatnosti, pod uvjetom da slijednik preuzme u svoje poslovne knjige stvari i prava prema popisu dugotrajne imovine po vrstama, količinama i vrijednostima, te zalihe i tražbine i obveze koje se odnose na kratkotrajnu i dugotrajnu imovinu, radi se o nastavku poslovanja samostalne djelatnosti (radnje, obrta, slobodnog zanimanja i drugo) te se ne utvrđuje dohodak od otuđenja kod otuđitelja, jer je time osigurano kasnije oporezivanje skrivenih pričuva kod stjecatelja.
Klasa: 410-19/02-01/272, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 11. Ožujak 2003.
Povrat PDV-a

Poduzeće "A" obratilo nam se s pitanjem postoji li mogućnost povrata poreza na dodanu vrijednost u dijelu koji se odnosi na obračunani porez na dodanu vrijednost sadržan u nenaplaćenim računima izdanim poduzeću koje je otišlo u stečaj. Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 8. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) ako se porezna osnovica naknadno promijeni zbog različitih vrsta popusta ili nemogućnosti naplate, tada poduzetnik koji je isporučio dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza, tak nakon što poduzetnik kome su isporučena dobra ili obavljene usluge ispravi (smanji) odbitak pretporeza i o tome pisano izvijesti isporučitelja.
Članak 52.stavci 1. i 2. Pravilnika o porez na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisuje ako se porezna osnovica naknadno umanji zbog različitih vrsta popusta koje isporučitelj daje primatelju ili zbog nemogućnosti naplate, tada se umanjuje porezna osnovica samo u slučaju kada i isporučitelj i primatelj ispravljaju poreznu osnovicu odnosno porez i pretporez.
Prema odredbama Zakona i Pravilnika nije dozvoljen jednostrani ispravak porezne obveze zbog nemogućnosti naplate. Porez koji obračuna isporučitelj za primatelja dobra ili usluge - poreznog obveznika predstavlja pretporez koji on odbija od svoje porezne obveze.
U skladu s navedenim, ako dođe do ispravka porezne osnovice odnosno obveze poreza, tada se ispravak može obaviti samo na način da i isporučitelj i primatelj na propisani način i za isti iznos isprave porez odnosno pretporez.
Klasa: 410-19/03-01/137, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 9. travanj 2003.

Uvoz privremeno izvezene robe radi dorade u inozemstvo

Na upit o načinu obračunavanja poreza na dodanu vrijednost i utvrđivanju porezne osnovice za domaću robu koja se, u skladu s odredbama Carinskog zakona, nakon privremenog izvoza u okviru vanjske proizvodnje uvozi u Republiku Hrvatsku, odgovaramo u nastavku.
1. Prema odredbi članka 9. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) ako se neko dobro izveze u inozemstvo i u inozemstvu se oplemeni, pa izvoznik ili netko drugi to dobro opet uveze, tada se porezna osnovica utvrđuje prema naknadi plaćenoj za oplemenjivanje. Ako takva naknada nije plaćena, tada se porezna osnovica utvrđuje prema vrijednosti povećanoj zbog oplemenjivanja.
Člankom 56. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisano je da se privremeni izvoz dobara radi dorade ili oplemenjivanja ne smatra izvozom u smislu Zakona. Ako se neko dobro privremeno izvozi radi dorade ili oplemenjivanja pri čemu se ne prenosi mogućnost raspolaganja dobrom na inozemnog poduzetnika i nakon dorade odnosno oplemenjivanja se to dobro vraća tuzemnom naručitelju, porezna se osnovica utvrđuje prema carinskim propisima.
U skladu sa člankom 7. stavak 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost porez obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi postupak uvoznoga carinjenja zajedno s obračunom i naplatom carinskoga duga, prema propisima i obračunu o naplati carinskoga duga.
2. U svezi pitanja o postupku vanjske proizvodnje u svrhu popravka robe bez naknade zbog ugovorne ili jamstvene obveze, ako se carinarnici dokaže daje roba besplatno popravljena, riječ je o isporuci koja nije oporeziva porezom na dodanu vrijednost u smislu članka 10. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost kojim je propisano da ako isporučitelj u jamstvenom roku zamijeni isporučeno dobro drugim istovrsnim dobrom, iste ili približno iste kakvoće i vrijednosti ta isporuka nije oporeziva.
Klasa: 410-19/03-01/53, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 9. lipanj 2003.

Primjena članka 8. stavak 7. Zakona o PDV-u

U svezi glede primjene članka 8. stavak 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), a koji se odnosi na prodaju rabljenih mopeda i motocikla, izvješćujemo vas da smo suglasni s vašim odgovorom poreznom obvezniku što ste ga priložili dopisu.
U nastavku dajemo pojašnjenje.
Iznimno od odredbi članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, odredbom članka 8. stavak 7. istog Zakona propisano je da se pri isporuci rabljenih osobnih vozila porezna osnovica može smanjiti za nabavnu cijenu ako pri nabavi nije mogao biti odbijen pretporez.
Prema odredbi članka 51. stavak 16. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 60/96 do 58/03) pri prodaji na taj način nabavljenih rabljenih osobnih vozila porezna se osnovica utvrđuje kao razlika između prodajne i nabavne cijene.
Budući da se moped ne smatra motornim vozilom u smislu odredbi članka 4. stavak 1. točka 31. Zakona o sigurnosti prometa na cestama (Narodne novine, broj 59/96), što ste naveli u priloženom odgovoru, pri prodaji rabljenih mopeda ne mogu se primijeniti odredbe članka 8. stavak 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Takav promet podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost prema odredbama članka 2. stavak 1. Zakona, a poreznu osnovicu čini naknada Za isporučeno dobro prema odredbama članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Predmet oporezivanja prema odredbama članka 1. stavci 2. i 3. i članka 3. Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Narodne novine, od broja 139/97 do 107/01) jesu, među ostalim, određeni osobni automobili, motocikli i ostala motorna vozila, a promet ili stjecanje mopeda (vozila na motorni pogon), za razliku od motocikla (motornih vozila), nije predmet oporezivanja prema tom Zakonu. 0 tome smo dali mišljenje klasa: 410-19/00-01 /52, Ur. broj: 513-07/00-2, od 18. svibnja 2000.
Klasa: 410-19/03-01/271, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 25. rujan 2003.
PDV na kamate

Ljekarne "A", uputile su nam dopis u kojemu navode da su od fizičke osobe koja je u sustavu poreza na dodanu vrijednost uzimali kratkoročne pozajmice. Fizička osoba je na pozajmice zaračunavala kamatu 6%, a na kamatu 22% poreza na dodanu vrijednost, koji je iskazivala kao obvezu poreza na dodanu vrijednost, dok su Ljekarne "A" zaračunani porez na dodanu vrijednost na kamatu odbijale kao pretporez. Postavili su upit jesu li postupili u skladu sa Zakonom o porezu na dodanu vrijednost?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je, između ostalog, da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobra ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
Odredbom članka 51. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 60/96 do 58/03) propisano je da poreznu osnovicu kod usluga kreditiranja čini ugovorena kamata. Ako je ugovorena kamata niža od 6% godišnje, poreznu osnovicu čini kamata od 6% godišnje. U skladu s odredbama članka 15. stavak 1. i stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost porezni obveznik mora ispostaviti račun za isporučena dobra ili obavljene usluge, te na računu posebno iskazati porez na dodanu vrijednost. Račun je svaka isprava prema kojoj porezni obveznik ili osoba kojoj on naloži obračunava isporučena dobra i obavljene usluge, bez obzira kako se ta isprava naziva u poslovnom prometu.
Prema tome, ako je davatelj kratkoročne pozajmice fizička osoba koja je u sustavu poreza na dodanu vrijednost, dužna je obračunati porez na dodanu vrijednost na kamatu - naknadu za uslugu financiranja ljekarničkoj ustanovi, koja je također u sustavu poreza na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-01/03-01/986, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 27. listopad 2003.

Ugovor o zakupu poslovnog prostora

Igračnica "A" sklopila je ugovor o zakupu poslovnog prostora sa hotelom "B". Ugovorom je određena cijena najma mjesečno, a dogovoreno je i umanjenje cijene zakupa za iznos ulaganja u prostor. Svojstvo investitora u izvođenju radova ima isključivo zakupodavac, a ulaganja i vlasništvo nad istima pripadaju zakupoprimcu. S obzirom na navedeno postavljaju pitanje o osnovici poreza na dodanu vrijednost prilikom zakupa poslovnog prostora. Odgovaramo u nastavku.
Prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 47/95 do 73/00) i članku 51. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.
U skladu s navedenim osnovicu poreza na dodanu vrijednost čini ukupni iznos naknade, bez obzira na ugovoreni iznos ulaganja koji će izvršiti zakupoprimac. Naime, iznos ugovorenih ulaganja od strane zakupoprimca u zakupljeni poslovni prostor podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost budući da prema članku 8. Zakona poreznu osnovicu čini ukupna naknada za obavljenu uslugu (najam poslovnog prostora). Iznos ulaganja u unajmljeni poslovni prostor je samo dio ukupne naknade nadoknađene na način ulaganja sredstava u unajmljeni poslovni prostor.
Klasa: 410-19/03-01/293 Ur.br.: 513-07/03-2, Zagreb, 13. studeni 2003.
Osnovica za obračun PDV-a kod prodaje ribolovnih dozvola

U povodu traženja suglasnosti na mišljenje Područnog ureda Rijeka, a u vezi upita društva "A" da li se djelatnost prodaje ribolovnih dozvola koju Hrvatski savez za športski ribolov na moru temeljem ugovora obavlja za Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva smatra poduzetničkom djelatnošću koja podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost, te na koju osnovicu je potrebno obračunati porez na dodanu vrijednost. Odgovaramo u nastavku.
Suglasni smo s vašim odgovorom, prema kojem se prodaja ribolovnih dozvola smatra poduzetničkom djelatnošću koja podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost u smislu odredbi članka 2. stavci 1 .i 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00). Poreznu osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost čini naknada koju dobiva Hrvatski savez za športski ribolov, a u koju nisu uračunata sredstva koja predstavljaju druga poticajna sredstva iz proračuna u smislu članka 51. stavak 13. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03). Ako u ostvarenoj naknadi nije posebno iskazan
porez na dodanu vrijednost, potrebno je poreznu obvezu obračunati primjenom preračunate stope od 18,0328% prema odredbi članka 57. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-01/03-01/1027, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 17. studeni 2003.

Smanjenje porezne obveze zbog nemogućnosti naplate

Hrvatski zavod za javno zdravstvo, obratio nam se s pitanjem može li ispraviti obvezu PDV-a u skladu s odredbom članka 79. stavak 3. i članka 109. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 73/00) za iznose računa koje im je Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje vratio jer im zbog prekoračenja ugovorene bodovne realizacije nije u mogućnosti platiti? Od Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, koji nije obveznik PDV-a i nije mogao koristiti odbitak pretporeza, pa prema tome nije mogao niti dati izjavu da je ispravio odbitak pretporeza u smislu odredbe članka 8. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 73/00), primili su izjavu o nemogućnosti plaćanja tih računa.
Stranci je potrebno odgovoriti da u skladu s odredbom članka 8. stavak 3. Zakona, nije moguće smanjenje porezne obveze na ovaj način, o čemu smo se očitovali i u našem pismu klasa: 410-19/03-01/87 od 18. rujna 2003. godine.
Klasa: 410-01/03-01/1086, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 24. studeni 2003.

Porezna obveza u svezi s kupoprodajom poslovnog objekta

Društvo "A", postavilo nam je pitanje o poreznim obvezama u svezi s kupoprodajom poslovnog objekta koji su kupili od poduzeća "B".
Prema navodima u upitu dana 26. rujna 2003. godine sklopljen je ugovor o kupnji trgovačkog poslovnog objekta u Župi Dubrovačkoj izgrađenog poslije 31. prosinca 1997. godine s pripadajućim zemljištem, a tim osnovnim ugovorom društvo "A" se obvezao preuzeti 21 zaposlenog djelatnika te otkupiti dio opreme i dio zaliha koje su kompatibilne s njegovom djelatnosti. Budući da nastavljaju u objektu obavljati istu djelatnost kao i do sada, postavljaju pitanje smatra li se ovakav prijenos, prijenosom gospodarske cjeline u smislu odredbe člana 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 73/00)?
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ako se neka gospodarska cjelina ili pogon u cijelosti prenese, tada je osnovica za obračun poreza pojedinačna naknada za svaki preneseni predmet s tim, da zbroj svih pojedinačnih naknada čini ukupnu naknadu za tu gospodarsku cjelinu ili pogon umanjenu za vrijednost nekretnina koje se oporezuju po posebnom propisu. Preuzeti dugovi se ne odbijaju od porezne osnovice.
Odredbom članka 8. stavak 8. Zakona, propisano je pojednostavljenje pri oporezivanju gospodarske cjeline ili pogona, na način da se porez na dodanu vrijednost ne plaća, odnosno taj se prijenos smatra neoporezivim, ako stjecatelj gospodarske cjeline obračunani porez može odbit kao pretporez.
Prema odredbi članka 55. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 58/03), propisano je ako se prilikom prijenosa gospodarske cjeline ili pogona mora izračunati porezna osnovica, ona se utvrđuje prema naknadi za svako pojedinačno dobro. Ako pri isporuci nije utvrđena naknada za svako isporučeno dobro, potrebno je utvrđeni ukupni iznos naknade za prenesenu gospodarsku cjelinu ili pogon podijeliti na naknadu za svako preneseno dobro. Pri podjeli ukupne naknade polazi se od knjigovodstvene vrijednosti dobara utvrđenih u posljednjoj bilanci isporučitelja, pri čemu se preuzeti dugovi ne odbijaju od porezne osnovice. Nekretnine koje su u sastavu gospodarske cjeline ili pogona, a koje se u smislu odredbe članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona i članka 9. stavak 1. i 2. Pravilnika, ne smatraju novoizgrađenim, oporezuju se porezom na promet nekretnina.
Prema odredbi članka 33. Općeg poreznog zakona ("Narodne novine", broj 127/00, 86/01 i 150/02), gospodarstvenu cjelinu čini jedno ili više gospodarstvenih dobara, a gospodarstveno dobro je stvar, pravo ili druga gospodarstvena korist koja se može samostalno procijeniti pri čemu se više stvari, prava ili gospodarstvenih koristi procjenjuje kao jedno gospodarstveno dobro, ako to s obzirom na svrhu i njihovu gospodarstvenu povezanost odgovara uobičajenom shvaćanju.
Iz navedenih odredbi Općeg poreznog zakona, koje daju samo općenitu definiciju gospodarstvene cjeline, dade se zaključiti da je za određenje gospodarske cjeline ili pogona, bitno da preneseni dio predstavlja zasebnu gospodarsku cjelinu koja nastavlja obavljati prepoznatljivu dotadašnju djelatnost.
Iz odredbi članka 8. stavak 8. Zakona, članka 55. stavak 2. Pravilnika i članka 33. Općeg poreznog zakona, proizlazi da pojam gospodarske cjeline u poreznom smislu, obuhvaća prijenos gospodarske cjeline i u računovodstvenom odnosno bilančnom smislu, na način da dio gospodarske cjeline čini ukupnost stvari, prava i obveza što se odnose na tu gospodarsku cjelinu ili pogon s obzirom na svrhu i gospodarstvenu povezanost radi obavljanja dosadašnje djelatnosti.
0 prijenosu gospodarske cjeline u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost, radi se kada se prenosi gospodarska cjelina ili pogon koji može nastaviti samostalno obavljati dotadašnju djelatnost, ali je pri tome bitno da se kao sastavni dio te gospodarske cjeline, prenesu stvari, prava (potraživanja) i obveze koje se odnose na gospodarsku cjelinu.
Iz podataka danih u upitu i priloženog Ugovora o kupnji nekretnine, može se zaključiti da se ne radi o prijenosu gospodarske cjeline u smislu odredbe članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-01/03-01/1084, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 26. studeni 2003.
Plaćanje utvrđene obveze PDV-a

Porezni obveznik - pravna osoba "A" dostavila nam je 6.11.2003. godine upit koji se odnosi na plaćanje utvrđene obveze poreza na dodanu vrijednost po poreznom rješenju donesenom u postupku inspekcijskog nadzora od strane ovlaštenih službenika Područnog ureda Rijeka. Nad-zorom je utvrđeno da porezni obveznik na obavljene usluge iznajmljivanja soba i apartmana u vlastito ime i za vlastiti račun nije obračunavao i plaćao porez na dodanu vrijednost na puni iznos naknade, nego samo na dio naknade-proviziju. Budući da je izjavio žalbu na porezno rješenje Samostalna služba za drugostupanjski upravni postupak odbila, porezni obveznik postavlja pitanje je su li korisnici usluga iznajmljivanja (kupci) dužni prihvatiti knjižne note o terećenju za razliku obveze poreza na dodanu vrijednost utvrđene u postupku inspekcijskog nadzora.
Naime, prema odredbi članka 4. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, br. 60/96 do 58/03) poduzetnik koji obavlja isporuku u vlastito ime i za vlastiti račun, obračunava i plaća porez na punu naknadu isto kao i komisionar koji nastupa u vlastito ime a za tuđi račun. Odredbom članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, br. 47/95 do 73/00) propisano je da osnovicu poreza na dodanu vrijednost čini naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Mogućnosti i načini ispravka osnovice poreza na dodanu vrijednost propisani su člankom 8. stavak 3. Zakona i člankom 53. Pravilnika.
Prema spomenutim odredbama Zakona i Pravilnika ispravka porezne osnovice odnosno obveze poreza se može obaviti samo ako i isporučitelj i primatelj na propisan način i za isti iznos isprave porez odnosno pretporez.
Ispravak porezne osnovice odnosno obveze poreza isključivo je predmet obvezno-pravnog odnosa između isporučitelja i primatelja dobara ili usluga, a nikako Porezne uprave.
Ako porezni obveznik ne ispravi osnovicu poreza na dodanu vrijednost sukladno naprijed navedenim člancima, obvezu poreza na dodanu vrijednost koja je utvrđena u postupku inspekcijskog nadzora u svojim poslovnim knjigama evidentirati će na teret rashoda a u korist obveze poreza u razdoblju kada je porezno rješenje postalo konačno i izvršno.
Klasa: 410-19/03-01/409, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb. 9. prosinac 2003.

PDV na iznos poreza na cestovna motorna vozila

Društvo "A", postavilo nam je pitanje plaća li se porez na dodanu vrijednost na iznos poreza na cestovna motorna vozila za koji ih leasing društvo s kojim imaju sklopljen ugovor o operativnom leasingu tereti, na koje u nastavku odgovaramo.
Porez na cestovna motorna vozila prema odredbi članka 17. Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave (Nar. nov., broj 1 17/93 do 147/03) plaćaju pravne i fizičke osobe koje su vlasnici registriranih osobnih automobila i motocikla.
Kod operativnog leasinga predmet leasinga nalazi se u stvarnom i gospodarskom vlasništvu davatelja leasinga i on je obveznik plaćanja poreza na cestovna motorna vozila.
Plaćeni porez za njega predstavlja trošak i on ga temeljem ugovornog odnosa prevaljuje na korisnika leasinga. U tom smislu, zaračunati odnosno "prefakturirani" porez je zapravo nadoknada učinjenih izdataka leasing društva koje on prevaljuje na korisnika leasinga i čini dio ukupne naknade koja čini osnovicu na koju se obračunava i plaća porez na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/03-01/416, Ur.br.: 513-07/03-2,  Zagreb, 18. prosinac 2003.
Naknada za uporabu radijske frekvencije
U dopisu što nam ga je uputila gospoda "A", postavljen je upit je II društvo "B" pravilno postupilo obračunavši porez na dodanu vrijednost na prefakturiranu naknadu za uporabu radijskih frekvencija za radio stanicu koja se nalazi na plovilu što ga, temeljem financijskog leasinga, otplaćuju toj tvrtki. Zatražili su i tumačenje o tome je li moguće da im navedeno društvo fakturira ovu naknadu kao prolaznu stavku, te da se s tog osnova ne obračunava porez na dodanu vrijednost?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 47/95 do 73/00) i članku 51. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.
U priloženom dopisu navedeno je da je društvo "B" naknadu za uporabu radijskih frekvencija platilo u svoje ime i za svoj račun, jer je plovilo u njihovu vlasništvu za sve vrijeme trajanja
najma, te je stoga naknadu, kojom ih je zadužio Hrvatski zavod za telekomunikacije računom broj: PL-00382/202-243, fakturiralo korisniku leasinga.
Društvo je bilo obvezno obračunati porez na dodanu vrijednost na ukupan iznos računa, jer u konkretnom slučaju nije riječ o prolaznim stavkama u smislu odredbe članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost kojim je propisano da u naknadu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe.
Klasa: 410-19/03-01/441, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 12. siječnja 2004.
Naknada za koncesiju

Koordinacija udruga "A" obratila nam se s upitom da li je društvo za obavljanje komunalnih djelatnosti pravilno postupilo obračunavši porez na dodanu vrijednost na naknadu za koncesiju koja je uvrštena u strukturu cijene osnovnih komunalnih usluga.
Odgovaramo u nastavku.
Prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i članku 51. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 198/03) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Naknada za koncesiju društvu za obavljanje komunalnih djelatnosti predstavlja trošak, koji ono prevaljuje na krajnjeg korisnika i dio je ukupne naknade koja predstavlja osnovicu na koju se obračunava porez na dodanu vrijednost. Društvo za obavljanje komunalne djelatnosti ispravno je postupilo obračunavši porez na dodanu vrijednost na ukupnu naknadu.
Klasa:410-19/04-01/14, Ur.br.: 513-07/04-2 Zagreb, 6. veljača 2004.
Plaćanje PDV-a po stopi 0% na vodič "A"

Društvo (d.o.o.) "B" zatražilo je mišljenje o tome plaća li se porez na dodanu vrijednost po Stopi od 0%, prema članku 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), na vodič «A» koji sadrži informacije i podatke vezane uz uslužne djelatnosti.
Odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju ne periodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2.izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
Knjigama se u smislu Zakona i Pravilnika ne smatraju, između ostalog, telefonski imenici, vozni redovi, cjenici, kalendari, rokovnici, različiti prospekti, katalozi, turistički vodiči, turističke karte, mape, prigodni prezentacijski materijali u obliku knjige te drugi informativni materijali.
Prema tome, budući da je u konkretnom slučaju riječ o publikaciji koja ima obilježja informativnog materijala i turističkog vodiča, isti se ne može smatrati knjigom prema odredbama članka l0a. stavak I. točka c) Zakona, odnosno članka 57. stavak I. točka c) Pravilnika, pa podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi od 22%.
Klasa: 410-19/03-01/372,Ur.br.: 513-07/04-2 Zagreb, 9. ožujak 2004.
Obveza plaćanja PDV-a na licenciju za korištenje softvera

Društvo "A" d.o.o., obratilo nam se s pitanjem o obvezi plaćanja PDV-a na licenciju za korištenje softvera koju plaćaju inozemnom poduzetniku. Društvo uvozi softverske pakete kupljene od inozemnog poduzetnika i neotvorene i neizmijenjene ih prodaje u tuzemstvu. Softverske pakete kupuju po cijeni koju čini cijena medija, a naknadno po odjavi prodanih softverskih paketa šalju odjavu inozemnom poduzetniku, na temelju čega im on ispostavlja račun za licenciju.
Naše je mišljenje:
Na temelju podataka iz upita zaključujemo da se radi o uvozu dobara (softverskih programskih paketa). Porez na dodanu vrijednost pri uvozu dobara obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi carinski postupak zajedno s obračunom i naplatom carinskog duga.
Poreznu osnovicu pri uvozu dobara u skladu s odredbom članka 9. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 127/00), čini carinska osnovica utvrđena prema carinskim propisima, uvećana za carinu, druge pristojbe i posebne poreze koji se plaćaju u postupku uvoznog carinjenja.
Prema odredbi članka 38. točka c) Carinskog zakona (Nar. nov., broj 78/99 do 47/03), u carinsku vrijednost robe koja se uvozi uključuju se između ostalog i licencijski troškovi koje kupac izravno ili neizravno mora platiti kao uvjet za prodaju robe, ako ti troškovi nisu uključeni u stvarno plaćenu III plativu cijenu.
Prema odredbi članka 12. točka 14. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, porez se ne plaća na usluge u svezi s uvozom dobara, kada je vrijednost takvih usluga uključena u poreznu osnovicu u skladu s odredbom članka 9. stavak 1. Zakona.
U skladu s navedenim, ako je vrijednost naknade za licenciju u skladu sa carinskim propisima, uključena u carinsku, a time i u osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost, naknada za licenciju koju inozemni poduzetnik obračuna uvozniku, oslobođena je poreza na dodanu vrijednost temeljem odredbe članka 12. točka 14. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Ako navedena naknada za licenciju nije uključena u carinsku, a time i poreznu osnovicu pri uvozu, tada je prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 1. u svezi s odredbom članka 5. stavak 5. Zakona, mjesto oporezivanja ove usluge u Hrvatskoj gdje je sjedište poduzeća primatelja, te je hrvatski poduzetnik obvezan prema odredbi članka 19. stavak 2. Zakona, obračunati i uplatiti porez temeljem računa koji za licenciju primi od inozemnog poduzetnika. Poduzetnik - obveznik poreza na dodanu vrijednost porez plaćen temeljem odredbe članka 19. stavak 2. Zakona, u skladu s odredbom članka 20. Zakona i članka 110. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 198/03), može odbiti kao pretporez.
Klasa: 410-19/03-01/429, Ur.br.: 513-07/04-2 Zagreb, 11. ožujak 2004.

Oporezivanje PDV-a ribolovnih dozvola

U svezi s pitanjima o oporezivanju porezom na dodanu vrijednost ribolovnih dozvola za športsko-rekreacijski ribolov u skladu s odredbom članka 22. Zakona o slatkovodnom ribarstvu (Nar. nov., broj I06/01 i 7/03 - u daljnjem tekstu: Zakona), očitujemo se u nastavku.
Prema odredbi članka 22. Zakona, dozvole za rekreacijsko-športski ribolov izdaje Ministarstvo nadležno za slatkovodni ribolov (Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva - u daljnjem tekstu: Ministarstvo) ovlašteniku ribolovnog prava posredstvom Saveza (Hrvatskog športsko ribolovnog saveza - u daljnjem tekstu: Savez). Ribiči kupuju dozvole od ovlaštenika ribolovnog prava za određeno ribolovno područje. Savez prema odredbi članka 19. stavak l. točka 5. Zakona, raspodjeljuje dozvole za ribolov ovlaštenicima ribolovnog prava na određenom području. Ovlaštenici ribolovnog prava su prema odredbi članka 25. Zakona, fizičke i pravne osobe koje to pravo stječu na temelju javnog natječaja kojeg provodi Ministarstvo. Prema navodima u upitu ovlaštenici ribolovnog prava za rekreacijsko-športski ribolov su u 90% slučajeva športsko ribolovne organizacije. Sredstva uplaćena na ime naknade za dozvole za rekreacijsko-športski ribolov prema odredbi članka 64. stavak l. i 2. Zakona, su prihod ovlaštenika ribolovnog prava, Saveza i državnog proračuna, a raspoređuju se na slijedeći način:
Ovlašteniku ribolovnog prava raspoređuje se 80% sredstava koja se koriste sukladno gospodarskoj osnovi i godišnjem planu, a najmanje 50% od tih sredstava se mora koristiti za poribljavanje ribolovnih voda u tekućoj kalendarskoj godini. Savezu se raspoređuje 10% sredstava koja se smiju koristiti samo za unapređivanje rekreacijsko-športskog ribolova, edukaciju članova te poslove iz članka 19. stavak l. Zakona, koje Savez obavlja kao javne ovlasti. Iznos od 10% od naknade za dozvole prihod su državnog proračuna, a uplaćuju se na poseban račun Ministarstva i koriste za financiranje monitoringa ribljeg fonda. Visina naknade za izdavanje dozvola propisana je Pravilnikom o dozvolama za rekreacijsko-športski ribolov (Nar. nov., broj 187/03).
Na temelju naprijed navedenih odredbi propisa o slatkovodnom ribarstvu, zaključujemo slijedeće:
Ovlaštenici ribolovnog prava koji prema odredbi članka 22. Zakona, prodaju dozvole ribičima, obavljaju isporuke u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 127/00). Ako su porezni obveznici tada su na naknadu za prodane dozvole (80% od propisane cijene) obvezni obračunati PDV Ostvarena naknada u visini od 80% od propisane cijene dozvole predstavlja bruto iznos iz kojeg se preračunatom stopom od 18,0328% izračuna iznos obveze PDV-a.
Dio naknade od cijene dozvole u iznosu od 10% koji prema odredbama Zakona, pripada Savezu, nije naknada za obavljenu isporuku, već predstavlja dotaciju koju Savez dobija na temelju Zakona, za obavljanje javnih ovlasti i čija je namjena odnosno trošenje Zakonom propisano.
Pitanja vezana za dokumentaciju koja trebaju slijediti proceduru distribucije i prodaje dozvola te tko je obvezan doznačiti 10% naknade u državni proračun i uz kakvu dokumentaciju, nisu predmet poreznih propisa.
Klasa: 410-19/03-01/342 Ur.br.: 513-07-21-01/04-4 Zagreb, 4. studeni 2004.
Obračun PDV-a na vrijednost naknade kod upisivanja oporuka. 

Uputili ste nam pitanje u vezi oporezivanja porezom na dodanu vrijednost naknada što se plaćaju za upisivanje oporuka u Hrvatski upisnik oporuka. Prema članku 11. Pravilnika o hrvatskom upisniku oporuka (Narodne novine, broj 135/03) naknadu su dužni plaćati korisnici - javni bilježnici, odvjetnici i osobe koje su napravile oporuku. Obzirom da u praksi javni bilježnici
plaćaju naknadu u Hrvatski upisnik oporuka za stranku koja je kod njih sastavila ili pohranila oporuku, postavljeno je pitanje jesu li javni bilježnici obvezni na navedenu naknadu obračunati porez na dodanu vrijednost kad ispostavljaju račun stranci za obavljenu uslugu. Visina naknade propisana je Pravilnikom o hrvatskom upisniku oporuka, a upisnik vodi Hrvatska javnobilježnička komora temeljem članka 68. Zakona o nasljeđivanju (Narodne novine, broj 48/03).
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) na isporuke dobara i usluga koje obavi poduzetnik u okviru svoje gospodarske ili poduzetničke djelatnosti u tuzemstvu uz naknadu plaća se porez na dodanu vrijednost.
Odredbama članka 8. stavak 1. Zakona i članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 - ispravak) propisano je da osnovicu poreza na dodanu vrijednost čini naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe (prolazne stavke).
Shodno navedenom, ako javni bilježnik naknadu za upis oporuke naplaćuje u ime stranke, a za račun Hrvatskog upisnika oporuka, tada se naknada za upis smatra prolaznom stavkom koja ne ulazi u osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost u smislu članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost. Međutim, ako javni bilježnik osim naknade propisane Pravilnikom o hrvatskom upisniku oporuka naplaćuje od stranke naknadu za obavljeni posao, tako naplaćena naknada podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/04-01/288 Ur.br.: 513-07-21-01/04-2 Zagreb, 16. studeni 2004.
Naknade za veterinarsko-zdravstvene preglede

Veterinarska stanica obratila nam se s pitanjima o obvezi obračunavanja poreza na dodanu vrijednost na naknade koje se ubiru temeljem članka 108. stavak I. točka 3. i 4. Zakona o veterinarstvu (Nar. nov., broj 70/97, 105/01 i 172/03). Postavljaju pitanje je li ispravno obračunavati porez na dodanu vrijednost na ukupan iznos naknade, budući da je određeni % naknade prihod Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva, odnosno Fonda za zaštitu životinja kojeg prema članku 109. Zakona o veterinarstvu osniva Vlada Republike Hrvatske, na koje odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 108. stavak I. točka 3. Zakona o veterinarstvu, za veterinarsko-zdravstvene preglede koje obavljaju ovlašteni veterinari naknade propisuje ministar i prihod su u visini 15% Fonda za zdravstvenu zaštitu životinja, a u visini od 85% ovlaštene veterinarske stanice. Prema odredbi točke 4. istoga članka, visinu naknade za izdavanje svjedodžbi propisuje ministar i 70% naknade je prihod Fonda za zdravstvenu zaštitu životinja, a 30% je prihod ovlaštene veterinarske organizacije.
Prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar, nov., broj 47/95 do 82/04), poreznu osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost čini naknada za obavljenu isporuku, a naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
Prema odredbi članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 55/04), u naknadu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe (prolazne stavke).
Budući da dio naknade za veterinarske preglede nije prihod veterinarske stanice već pripada Fondu za zaštitu životinja, odnosno ubire se u njihovo ime, porezni obveznik - veterinarska stanica treba na računu koji izdaje za obavljene usluge, posebno iskazati dio naknade koji ubire u ime Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva odnosno Fonda za zaštitu životinja i tada se taj dio naknade smatra prolaznom stavkom i ne ulazi u osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost.
Klasa:410-19/05-01/209 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 2. rujan 2005

Osnovica za obračun PDV-a pri prodaji rabljene brodice nabavljene od fizičke osobe

Društvo "N" d.o.o., obratilo nam se s upitom može li pravna osoba prilikom prodaje rabljene brodice, koja je kupljena od fizičke osobe, pa prilikom nabave nije odbijen pretporez, postupiti u skladu s čl. 8. st. 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, prema kojem se pri isporuci rabljenih osobnih vozila porezna osnovica može smanjiti za nabavnu cijenu, ako pri nabavi nije mogao biti odbijen pretporez. U vezi navedenog odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 8. stavak 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost pri isporuci rabljenih osobnih vozila porezna osnovica utvrđuje se kao razlika između prodajne i nabavne cijene, ako pri nabavi nije mogao biti odbijen pretporez.
Plovni objekt u smislu članka 5. stavak 3. Pomorskog zakonika (Narodne novine, broj 181/04.) je pomorski objekt namijenjen za plovidbu morem. Plovni objekt može biti brod, ratni brod, jahta ili brodica.
Shodno navedenom, odredbe članka 8. stavak 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost odnose se isključivo na osobna vozila (automobile) namijenjena za kretanje po cesti, a ne na plovila. Stoga, porezni obveznik, u ovom slučaju, "N" d.o.o., pri isporuci rabljene brodice ne može osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost umanjiti za nabavnu vrijednost, nego poreznu osnovicu čini ukupna naknada za isporučeno dobro što je propisano člankom 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/05-01/232 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 5. listopad 2005.

PDV i unos imovine u trgovačko društvo

Gospodin "A" obavlja u okviru obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva djelatnosti ratarstva i stočarstava. Obveznik je poreza na dodanu vrijednost i poreza na dohodak. Porezni obveznik je po ulaznim računima dobavljača za opremu gospodarstva koristio pretporez budući da je prijavljen u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost. Porezni obveznik je osnovao trgovačko društvo "B" d.o.o. u koje bi kao temeljni kapital sa poljoprivrednog gospodarstva prenio stočarstvo (nekretnine, opremu i osnovno stado) koje po njegovim navodima čini zaokruženu proizvodno tehničku cjelinu, a obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo bi i dalje poslovalo samo u dijelu ratarstva. U vezi navedenog postavljena su pitanja smatra li se ovakav prijenos, prijenosom gospodarske cjeline u smislu odredbe Članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, i da li je moguć unos imovine u poslovne knjige obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva kao dugotrajne imovine na obrascu Dl i unos imovine u trgovačko društvo.
Na postavljena pitanja odgovaramo u nastavku.
1. Prema odredbi članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), ako se neka gospodarska cjelina ili pogon u cijelosti prenese, tada je osnovica za obračun poreza pojedinačna naknada za svaki preneseni predmet s tim, da zbroj svih pojedinačnih naknada čini ukupnu naknadu za tu gospodarsku cjelinu ili pogon umanjenu za vrijednost nekretnina koje se oporezuju po posebnom propisu. Preuzeti dugovi se ne odbijaju od porezne osnovice. Ako obračunani porez na dodanu vrijednost pri stjecanju gospodarske cjeline ili pogona stjecatelj u cijelosti može odbiti kao pretporez, tada se ne plaća porez na dodanu vrijednost, a taj se prijenos smatra neoporezivim.
Prema odredbi članka 55. stavak 2. Pravilnika o porez na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 77/04-ispravak), propisano je ako se prilikom prijenosa gospodarske cjeline ili pogona mora izračunati porezna osnovica, ona se utvrđuje prema naknadi za svako pojedinačno isporučeno dobro. Ako pri isporuci nije utvrđena naknada za svako isporučeno dobro, potrebno je utvrđeni ukupni iznos naknade za prenesenu gospodarsku cjelinu ili pogon podijeliti na naknadu za svako preneseno dobro. Pri podjeli ukupne naknade polazi se od knjigovodstvene vrijednosti dobara utvrđenih u posljednjoj bilanci isporučitelja, pri čemu se preuzeti dugovi ne odbijaju od porezne osnovice. Nekretnine koje su u sastavu gospodarske cjeline ili pogona, a koje se u smislu članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona i članka 9. stavak 1. i 2. Pravilnika, ne smatraju novosagrađenim, oporezuju se porezom na promet nekretnina.
Prema odredbi članka 33. Općeg poreznog zakona ("Narodne novine", br. 127/00, 86/01 i 150/02), gospodarstvena cjelina je jedno ili više gospodarstvenih dobara, a gospodarstveno dobro je stvar, pravo ili druga gospodarstvena korist koje se može samostalno procijeniti pri čemu se više stvari, prava ili gospodarstvenih koristi procjenjuje kao jedno gospodarstveno dobro, ako to s obzirom na svrhu i njihovu gospodarstvenu povezanost odgovara uobičajenom shvaćanju.
Odredbe Općeg poreznog zakona daju samo općenitu definiciju gospodarske cjeline, a za određenje gospodarske cjeline ili pogona je bitno da preneseni dio predstavlja zasebnu gospodarsku cjelinu koja nastavlja s obavljanjem dotadašnje djelatnosti.
Odredbama članka 8. stavak 8. Zakona, članka 55. stavak 2. Pravilnika i članka 33. Općeg poreznog zakona, propisano je da pojam gospodarske cjeline u poreznom smislu, obuhvaća prijenos gospodarske cjeline i u računovodstvenom odnosno bilančnom smislu. Dio gospodarske cjeline treba činiti ukupnost stvari, prava i obveza što se odnose natu gospodarsku cjelinu ili pogon, s obzirom na svrhu i njihovu gospodarstvenu povezanost, a zbog daljnjeg obavljanja dosadašnje djelatnosti.
Prijenos gospodarske cjeline u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost, razumijeva prijenos gospodarske cjeline ili pogona koji mogu nastaviti samostalno obavljati dotadašnju djelatnost, ali je pri tome bitno da se kao sastavni dio te gospodarske cjeline, prenesu stvari, prava (potraživanja) i obveze koje se odnose na gospodarsku cjelinu.
Iz podataka u upitu ne razabire se da će uz imovinu biti prenijeta i sva prava i obveze koje se odnose natu gospodarsku cjelinu, pase ne radi o prijenosu gospodarske cjeline u smislu odredbi članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, već o unosu imovine iz obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva u trgovačko društvo, što predstavlja oporezivu isporuku u smislu odredbe članka 2. Zakona.
2. Člankom 24. Zakona o porezu na dohodak (Narodne novine, broj 177/04) propisano je da se u popis dugotrajne imovine unose stvari i prava, ako su njihove nabavne cijene, odnosno troškovi proizvodnje (nabavna vrijednost) veći od 2.000,00 kuna i ako je njihov vijek trajanja dulji od godinu dana. Popis dugotrajne imovine služi za utvrđivanje izdataka otpisa (amortizacije) dugotrajne imovine.
Nabavna vrijednost dobara dugotrajne imovine, koja su unesena u popis dugotrajne imovine, otpisuje se u skladu sa Zakonom o porezu na dobit. Ako se dobro dugotrajne imovine zbog uništenja više ne može koristiti ili ako se proda, izuzme ili na drugi način otuđi, tada se njegova knjigovodstvena vrijednost otpisuje u cijelosti.
Člankom 29. Pravilnika o porezu na dohodak (Narodne novine, broj 95/05) propisano je da se stvari i prava koja služe za stjecanje dohotka čija pojedinačna nabavna vrijednost ili troškovi proizvodnje premašuju 2.000,00 kuna te ako im je vijek trajanja duži od godinu dana, prema
članku 24. stavku 1. Zakona, u trenutku nabave, unose u Popis dugotrajne imovine. U nabavnu vrijednost dugotrajne imovine uključuje se kupovna cijena umanjena za popuste iskazane u računu, carina i uvozne pristojbe, nepovratni porezi, izdaci za projektiranje i nadzor, izdaci pripreme prostora za građenje, izdaci instaliranja opreme, prijevoza i drugi izdaci nastali u postupku dovođenja sredstva u radno stanje.
Dugotrajna imovina može biti potrošiva (strojevi, zgrade, oprema i drugo), nepotrošiva (zemljište) i istrošiva (kupljeni patenti, plaćena vrijednost poduzeća - goodwill i drugo). U popis dugotrajne imovine unose se i stvari iz, vlastite proizvodnje poreznog obveznika ako služe za obavljanje djelatnosti (npr. u slučaju vlastite izgradnje skladišta ili instaliranja stroja).
Slijedom navedenog, porezni obveznik koji obavlja gospodarsku djelatnost u formi obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva, prijavljen je u sustav obveznika poreza na dodanu vrijednost i obveznika poreza na dohodak, obvezan je utvrđivati dohodak na temelju poslovnih knjiga u skladu s odredbama članka 19.-24. Zakona o porezu na dohodak. U popis dugotrajne imovine - obrazac Dl može unijeti svu dugotrajnu imovinu koja mu služi za stjecanje dohotka.
Porezni obveznik može nekretnine, opremu i osnovno stado iz obiteljskog gospodarstva unijeti i kao temeljni kapital u novoosnovano trgovačko društvo, a prema odredbama članka 12. Zakona o računovodstvu (Narodne novine, broj 90/92), na početku poslovanja mora popisati svu unesenu imovinu te navesti njihove pojedinačne vrijednosti.
Rashodi amortizacije obračunavaju se prema odredbama članka 12. Zakona o porezu na dobit (Narodne novine, broj 177/04 i 90/05).
Klasa: 410-19/05 -01/263 Ur.br.:513-07-21-01/05-2 Zagreb, 10. studeni 2005.

 PDV i polog kod najma peći za pečenje polugotovih pekarskih proizvoda

Obratili ste nam se radi mišljenja o obračunavanju i plaćanju poreza na dodanu vrijednost u slučaju kad poduzetnik koji se bavi prodajom polugotovih pekarskih proizvoda daje na korištenje peći za pečenje tih proizvoda, a preuzimatelj odnosno korisnik peći dužan je platiti polog za korištenje peći bez prava na otkup i po prestanku važenja ugovora mora peći vratiti. Peći ostaju u vlasništvu poduzetnika koji ih daje na korištenje i za njih obračunava trošak amortizacije, a prema ugovoru je obvezan bez naknade otklanjati kvarove i održavati peći za vrijeme trajanja ugovora. Na pitanje da li se na iznos navedenog pologa zaračunava porez na dodanu vrijednost odgovaramo u nastavku.
Prema članku 2. stavku 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona, osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge: U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe.
Sukladno navedenom, kada predavatelj daje preuzimatelju na korištenje peći za pečenje polugotovih pekarskih proizvoda, riječ je o najmu peći koje služe za obavljanje gospodarske djelatnosti, pa je osnovica za obračun poreza na dodanu vrijednost polog odnosno naknada koju je najmoprimatelj uplatio najmodavcu.
Klasa: 410-19/05-01/225 Ur. br.: 513-07-21-01/05 - 3 Zagreb, 2. prosinac 2005.

PDV i usluge međusobnog povezivanja

Društvo R d.o.o. obratilo nam se pitanjima o obračunavanju poreza na dodanu vrijednost na usluge interkonekcije koju međusobno prema ugovoru jedanput mjesečno društvo za telekomunikacije R d.o.o. fakturira društvu sa sjedištem u Sloveniji. Usluga interkonekcije (međusobnog povezivanja) je prema odredbi članka 7. Zakona o telekomunikacijama, pristup mreži kojom se uspostavlja fizičko i logičko povezivanje telekomunikacijskih mreža kako bi se korisnicima usluga, priključenim na različite mreže, omogućilo izravno i neizravno komuniciranje.
Naše je mišljenje:
U skladu s odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 90/05), mjestom oporezivanja telekomunikacijske usluge smatra se sjedište poduzeća koje obavlja uslugu, budući da ove usluge nisu posebno navedene u izuzecima od ovog općeg načela u stavcima 4., 5. i 6. članka 5. Zakona. U tom dijelu hrvatski Zakon o porezu na dodanu vrijednost, nije usklađen s odredbama šeste PDV smjernice, odnosno s odredbama zakona o PDV-u zemalja članica Europske unije, prema kojima je mjesto obavljanja telekomunikacijskih usluga koje porezni obveznici iz jedne zemlje obavljaju poduzetnicima u drugoj zemlji članici, sjedište poduzeća primatelja usluge.
Prema tome, telekomunikacijske usluge koje jedan hrvatski porezni obveznik zaračuna inozemnom poreznom obvezniku načelno se oporezuje prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Međutim, postoji mogućnost primjene poreznog oslobođenja temeljem međunarodnih ugovora. Republika Hrvatska je pristupila međunarodnoj telekomunikacijskoj udruzi te je 1992. godine prihvatila Statut i Konvenciju Međunarodne telekomunikacijske udruge koji su objavljene u "Narodnim novinama - međunarodni ugovori", broj 9/94.
Prema odredbama Statuta- članak 4. stavak 3. instrument Međunarodne telekomunikacijske udruge, osim Statuta i Konvencije je i Međunarodni telekomunikacijski pravilnik koji do sada nije objavljen u službenom glasilu Republike Hrvatske.
Prema odredbi članka 6. tog Pravilnika i dodatka 1. točka 1.6. tog Pravilnika, porezi na međunarodne telekomunikacijske usluge obračunavaju se samo u odnosu na međunarodne telekomunikacijske usluge zaračunate korisnicima u toj zemlji, a ne zaračunavaju se na međunarodne telekomunikacijske usluge između međusobno priznatih operatora.
Međunarodni ugovor u smislu odredbe članka 140. Ustava Republike Hrvatske, koji je sklopljen, potvrđen i objavljen u skladu s odredbama Ustava, a koji je na snazi, čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske i po pravnoj snazi je nadređen domaćem zakonodavstvu.
Prema mišljenju Ministarstva vanjskih poslova, Odjela za međunarodne poslove, pismo klasa: 018-05/01-01/49, ur. broj: 521-03-05-04/04-01-02 od 13. ožujka 2001. godine, navedeni Pravilnik bez obzira što nije objavljen u službenom glasilu Republike Hrvatske, čini sastavni dio Statuta Međunarodne telekomunikacijske udruge, koji je objavljen, potvrđen od Vlade Republike Hrvatske i stupio na snagu, te stoga predstavlja međunarodnopravnu obvezu Republike Hrvatske koju je ona dužna poštovati.
U skladu s navedenim, na telekomunikacijske usluge koje hrvatski operatori zaračunavaju inozemnim operatorima, temeljem propisa Međunarodne telekomunikacijske udruge, koji imaju snagu međunarodnih ugovora koji obvezuju Republiku Hrvatsku i čije su odredbe po pravnoj snazi nadređene odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ne zaračunava se porez na dodanu vrijednost.
Napominjemo da se porezno oslobođenje na temelju odredbi međunarodnih ugovora ostvaruje na način propisan u članku 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 55/04).
Klasa::410-19/05-0;/305 Ur.br.:513-07-21-01/05-2 Zagreb, 12. prosinac 2005.

Odlaganje komunalnog otpada, opskrba pitkom vodom i odvodnja otpadnih voda i PDV

Komunalno poduzeće S. d.o.o., obratilo nam se s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na usluge odlaganja komunalnog otpada, opskrbe pitkom vodom i odvodnje otpadnih voda. U cijeni su sadržani i iznosi za financiranje gradnje objekata i uređaja pripadajuće komunalne infrastrukture. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 2. stavka 1. točka 1a) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
U članku 8. stavak l. Zakona, propisano je da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe, što se smatra prolaznim stavkama u smislu članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 77/04 - ispravak).
Prema odredbama članka 20. Zakona o komunalnom gospodarstvu ("Narodne novine", br. 26/03 - pročišćeni tekst, 82/04, l 10/04 i 178/04), cijena komunalne usluge može sadržavati i iznos za održavanje i financiranje gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture na području ili za potrebe jedinice lokalne samouprave na kojemu se isporučuje komunalna usluga sukladno s Programom gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture. Taj se iznos u računu za isporučenu komunalnu uslugu iskazuje posebno i sredstva se doznačuju u proračun jedinice lokalne samouprave, a mogu se upotrebljavati isključivo za te namjene.
Prema navedenom, ako komunalno poduzeće u računu za pruženu komunalnu uslugu zasebno iskazuje iznos za financiranje gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture sukladno odredbama iz članka 20. Zakona o komunalnom gospodarstvu i ako taj iznos komunalno poduzeće naplaćuje u ime i za račun jedinice lokalne samouprave koja ga knjiži kao prihod, u tom slučaju se radi o prolaznoj stavci prema članku 8. stavku l. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i ne podliježe poreznoj obvezi.
Međutim, ako iznos koji komunalno poduzeće iskazuje u računu za pruženu uslugu čini 'prihod komunalnog poduzeća, tada taj iznos podliježe obvezi obračunavanja poreza na dodanu vrijednost.
Klasa: 351-01/05-01/27 Ur.br.:513-07-21 -01/05-3 Zagreb, 23. prosinac 2005.

PDV na iznose koje Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost nadoknađuje trgovačkim društvima

Na upit u svezi obveze obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na iznose koje Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost nadoknađuje trgovačkim društvima za troškove nastale u svezi prikupljanja otpadne ambalaže za pića i napitke odgovaramo u nastavku. U upitu se navodi da prema Pravilniku o ambalaži i ambalažnom otpadu ("Narodne novine", br. 97/05) trgovačka društva koja su definirana kao prodavatelji, obvezna su od 01. siječnja 2006. godine kupcima (potrošačima) koji vraćaju otpadnu ambalažu za jednokratnu uporabu za pića i napitke isplatiti naknadu u iznosu od 0,50 kuna po jedinici vraćene ambalaže. Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost dužan je prodavatelju nadoknaditi isplaćene naknade potrošačima za vraćenu ambalažu u iznosu od 0,50 kn/jedinici, te za pokriće poslova skupljanja ambalaže za pića i napitke isplatiti naknadu u iznosu od 0,15 kn/jedinici.
Odredbama članka 2. stavka 1. točka 1 a) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
U članku 8. stavak 1. Zakona, propisano je da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe, što se smatra prolaznim stavkama u smislu članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 77/04 - ispravak).
Prema navedenom, kad prodavatelj u ime i za račun Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost isplaćuje potrošačima iznos od 0,50 kuna po jedinici vraćene ambalaže za pića i napitke za jednokratnu uporabu ne radi se o oporezivoj isporuci već o prolaznim stavkama u smislu članka 8. stavka 1. Zakona i članka 51. stavka 10. Pravilnika.
Naknada za pokriće poslova skupljanja ambalaže za pića i napitke koju u iznosu od 0,15 kn/jedinici Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost isplaćuje prodavateljima predstavlja naknadu za obavljenu uslugu. Trgovačko društvo koje prikuplja vraćenu otpadnu ambalažu dužno je prema članku 15. stavku 3. Zakona ispostaviti račun Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost za obavljenu uslugu sa svim propisanim elementima i na primljena sredstva preračunanom stopom od 18,0328 % izračunati poreznu obvezu sukladno članku 57. stavku 2. Pravilnika.
U svezi pitanja može li trgovačko društvo fakturirati Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost uslugu prikupljanja ambalaže ako mu to nije registrirana djelatnost upućujemo vas na članak 35. stavak 2. Zakona o trgovačkim društvima ("Narodne novine", br. 111/93, 34/99, 121/99, 52/00 i 1 18/03), koji propisuje da osim djelatnosti upisane u trgovačkom registru, trgovačko društvo može obavljati i druge djelatnosti koje služe obavljanju djelatnosti za koju je upisano u trgovački registar, ako se one obavljaju u manjem opsegu ili uobičajeno obavljaju uz upisanu djelatnost.
Pitanje o mogućnosti izdavanja bona kupcu za vraćenu ambalažu koji će on na blagajni zamijeniti za gotovinu ili će mu se za iznos bona umanjiti račun za kupnju proizvoda u prodavaonici u svezi je sa platnim prometom pa je potrebno obratiti se Hrvatskoj narodnoj banci radi tumačenja Zakona o platnom prometu.
Nadalje, pitanje manjka u blagajni nastalog zbog isplate potrošačima za vraćenu ambalažu riješeno je odredbom članka 11. stavak 7. Pravilnika o ambalaži i ambalažnom otpadu, gdje je rečeno da je prodavatelj dužan količinu vraćene ambalaže i isplaćene iznose naknade potrošačima posebno evidentirati putem elektroničke blagajne ili drugim sredstvom elektroničke pohrane podataka. Dakle, potrošač za vraćenu ambalažu mora dobiti gotov novac (kune), a samo o njegovoj volji ovisi hoće li taj novac potrošiti za kupovinu robe u prodajnom objektu gdje ambalažu vratio ili neće.
Ako potrošač odluči umjesto povrata gotovog novca u prodajnom objektu kupiti neku robu, prodavatelji su dužni za isporučenu robu ispostaviti račun i obračunati porez na dodanu vrijednost prema članku 8, stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Na pitanje da li se umanjuje osnovica poreza na dodanu vrijednost po ispostavljenim računima za prodanu robu ako se isplata naknade potrošačima evidentira putem blagajni koje su povezane na postojeći sustav prodavaonice za prodaju robe, odgovaramo kako slijedi. Obzirom da je člankom 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge, osnovica za oporezivanje prodane robe je iznos koji kupac treba platiti za prodanu robu. Prodaja dobara iz prodavaonice potrošačima je odvojeni dio radnog procesa od skupljanja nepovratne ambalaže za pića i napitke, čiji povrat prodavatelj nadoknađuje potrošačima i predstavlja prolaznu stavku prodavatelju. Stoga se utržak od prodaje robe ne može umanjivati za iznos vraćenog novca za preuzetu ambalažu, na način da se time umanji osnovica za oporezivanje prodanih dobara.
Klasa: 410-19/06-01/2 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 10. siječanj 2006.

Povratna naknada u iznosu od 0,50 kn po jedinici ambalaže i PDV

U svezi s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na iznose naknada za ambalažu i ambalažni otpad koje su dužni plaćati Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost proizvođači i uvoznici proizvoda koji ambalažu stavljaju na tržište, a koju zaračunavaju svojim kupcima, odgovaramo u nastavku.
Proizvođači i uvoznici koji ambalažu stavljaju na tržište obvezni su prema Zakonu o otpadu ("Narodne novine", br. 178/04), Uredbi o izmjeni i dopuni Zakona o otpadu ("Narodne novine", br. 153/05) i Pravilniku o ambalaži i ambalažnom otpadu ("Narodne novine", br. 97/05) plaćati naknadu za ambalažu i ambalažni otpad Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost.
Prema članku 16. stavku 1. Pravilnika o ambalaži i ambalažnom otpadu, ukupnu naknadu za ambalažu za piće čini zbroj:
1. naknade zbrinjavanja čiji je iznos određen u tabeli Pravilnika prema vrsti materijala i količini ambalaže u tonama stavljene na tržište i naknade zbrinjavanja u iznosu od 0,10 kuna po jedinici ambalaže
2. povratne naknade u iznosu od 0,50 kuna po jedinici ambalaže
3. poticajne naknade čiji je iznos određen u tabeli Pravilnika prema volumenu ambalaže po jedinici ambalaže osim u slučaju ostvarenja Nacionalnog cilja (članak 26. Pravilnika) kada se ne plaća poticajna naknada.
Sukladno navedenom, smatramo da povratna naknada za ambalažu za pića i napitke u iznosu od 0,50 kuna po jedinici prodajne ambalaže koju proizvođači i uvoznici tih proizvoda uplaćuju Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost predstavlja prolaznu stavku u smislu članka 8. stavka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05) i članka 51. stavka 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 153/05), iz razloga što iznos od 0,50 kuna po jedinici vraćene ambalaže za jednokratnu uporabu Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost vraća trgovačkom društvu - prodavatelju nakon što je prodavatelj isti iznos naknade isplatio potrošaču za vraćenu ambalažu.
Stoga će proizvođač i uvoznik iznos povratne naknade od 0,50 kuna po jedinici ambalaže u računu koji ispostavlja kupcu (trgovačkom društvu - prodavatelju) iskazati kao prolaznu stavku što ne ulazi u osnovicu za oporezivanje porezom na dodanu vrijednost. Kad trgovačko društvo - prodavatelj ispostavlja račun kupcu - potrošaču iznos povratne naknade od 0,50 kuna po jedinici ambalaže iskazuje zasebno kao prolaznu stavku na koju se ne obračunava porez na dodanu vrijednost.
Naknade zbrinjavanja ambalaže čiji je iznos određen u tabeli članka 1 3. Pravilnika o ambalaži i ambalažnom otpadu, prema vrsti materijala i količini ambalaže u tonama stavljene na tržište i naknade zbrinjavanja u iznosu od 0,10 kuna po jedinici ambalaže, te poticajne naknade čiji je iznos određen u tabeli članka 15. istog Pravilnika prema volumenu ambalaže po jedinici ambalaže, koje proizvođač i uvoznik zaračunava kupcu pri prodaji proizvoda uračunavaju se u osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost. Ukupni iznos navedenih naknada ne predstavlja prolaznu stavku iz članka 51. stavka 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, obzirom da se taj iznos ne vraća potrošaču i čini osnovicu za oporezivanje porezom na dodanu vrijednost sukladno članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-01/06-01/87 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 10. veljača 2006.

Poticajna sredstva iz državnog i gradskog proračuna

Gospodin "A", vlasnik obrta "B", obratio nam se u vezi poticajnih sredstava iz državnog i gradskog proračuna. Naime, Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva donijelo je odluku o odobravanju poticajnih bespovratnih sredstava u cilju realizacije projekta Poticanje uvođenja novih tehnologija i primjena znanja u tehnološkom razvoju za 2005. godinu, a Grad Z., Gradski ured za gospodarstvo donio je odluku o dodjeli potpora obrtnicima koji obavljaju tradicijske, deficitarne i proizvodne djelatnosti. U vezi navedenog postavljena EU pitanja:
1. Treba li obrtnik na primljena poticajna sredstva obračunati porez na dodanu vrijednost?
2. Smatraju li se primljena poticajna sredstva primicima po osnovi samostalne djelatnosti?

Na postavljena pitanja odgovaramo u nastavku.
1 .Odredbama članka 8. stavak l. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisano je da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe.
Međutim, u članku 51. stavak 13. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) propisano je da u naknadu ne ulaze iznosi primljeni po osnovi premija, regresa i druga poticajna sredstva iz proračuna.
Prema navedenom, smatramo, ako je riječ o bespovratnim poticajnim sredstvima iz državnog i gradskog proračuna dodijeljenih u svrhu poticanja proizvodnje bez protučinidbe, tada primatelji poticaja nisu obvezni obračunati porez na dodanu vrijednost na primljena poticajna sredstva u smislu odredbe članka 51. stavak 13. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
2. Poslovnim primicima po osnovi samostalne djelatnosti u smislu članka 24. stavak 1. točka 2. Pravilnika o porezu na dohodak (Narodne novine, broj 95/05) smatraju se i iznosi državnih pomoći, poticaja i potpora za samostalnu djelatnost, odnosno djelatnost koja se oporezuje kao samostalna.
Shodno navedenom, poticaji primljeni iz državnog ili gradskog proračuna po osnovi obavljanja samostalne djelatnosti za koju se dohodak utvrđuje na temelju poslovnih knjiga, smatraju se poslovnim primitkom u smislu članka 24. stavak 1. točka 2. Pravilnika o porezu na dohodak, a dohodak se utvrđuje na način propisan člankom 17. do 26. Zakona o porezu na dohodak (Narodne novine, broj 177/04).
Klasa: 410-01/06-01/17 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 10. veljača 2006.

Mogućnost smanjenja obveze PDV-a

Društvo "A" d.o.o., obratilo nam se sa upitom o mogućnosti smanjenja obveze poreza na dodanu vrijednost kod otpisa potraživanja prema poduzeću "B" d.d. u stečaju, koje je prema navodima iz upita stečajni upravitelj u cijelosti priznao. Društvo "A" d.o.o. namjerava otpisati potraživanje, ispraviti knjiženja u poslovnim knjigama i smanjiti obvezu poreza na dodanu vrijednost koji je obračunat u isporukama temeljem kojih je potraživanje nastalo. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Člankom 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/95), propisano je da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
U članku 8. stavku 3. Zakona, propisano je ako se porezna osnovica promijeni naknadno zbog različitih vrsta popusta ili nemogućnosti naplate, tada poduzetnik koji je isporučio dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza, tek nakon što poduzetnik kome su isporučena dobra ili obavljene usluge ispravi (smanji) odbitak pretporeza i o tome pisano izvijesti isporučitelja.
Zakonom o porezu na dodanu vrijednost nije dozvoljen jednostrani ispravak porezne obveze zbog nemogućnosti naplate, jer porez obračunan po računu isporučitelja za primatelja dobra ili usluge-poreznog obveznika predstavlja pretporez koji on odbija od svoje porezne obveze. Načelno se ispravak porezne osnovice može obaviti samo na način da i isporučitelj i primatelj na propisani način i za isti iznos isprave porez odnosno pretporez kako bi ta transakcija bila neutralna.
Napominjemo da je člankom 16. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 153/05), propisano da isporuke u postupku stečaja podliježu oporezivanju, a porezni obveznik je stečajni dužnik, što ukazuje da se otvaranjem stečajnog postupka ne otpisuju porezne obveze.
Člankom 67. Stečajnog zakona ("Narodne novine", br. 44/96 i 29/99), propisano je da stečajna masa obuhvaća cjelokupnu imovinu dužnika u vrijeme otvaranja stečajnoga postupka, te imovinu koju on stekne tijekom stečajnoga postupka. Stečajna masa služi namirenju troškova stečajnoga postupka te tražbine vjerovnika stečajnoga dužnika, odnosno tražbine čije je namirenje osigurano određenim pravima na imovini dužnika.
Sukladno navedenom smatramo da se otvaranje stečajnog postupka ne može smatrati nemogućnošću naplate prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, zato što do okončanja stečajnog postupka postoji mogućnost stjecanja imovine koja će služiti za podmirenje tražbina vjerovnika.
Klasa: 410-19/06 -01/39 Ur.br.:513-07-21-01/06-2 Zagreb, 7. ožujak 2006.

PDV i povratna naknada za ambalažu

Poduzeće H. d.o.o. obratilo nam se sa zamolbom za tumačenje Pravilnika o ambalaži i ambalažnom otpadu ("Narodne novine", br. 97/05 i 1 15/05), što nije u nadležnosti Ministarstva financija, Porezne uprave. Međutim, postavljaju i pitanja u vezi s načinom iskazivanja povratne naknade za ambalažu za pića i napitke s jednokratnom uporabom kao prolazne stavke u Knjizi izdanih računa (I-RA) i u Knjizi primljenih računa (U-RA), te izgledom gotovinskog računa, na koja odgovaramo u nastavku.
Proizvođači i uvoznici proizvoda koji stavljaju ambalažu na tržište obvezni su prema članku 16. Pravilnika o ambalaži i ambalažnom otpadu ("Narodne novine", br. 97/05 i 115/05), osim naknade zbrinjavanja i poticajne naknade, Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost plaćati povratnu naknadu za ambalažu za pića i napitke s jednokratnom uporabom.
U članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe, što se smatra prolaznim stavkama u smislu članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 153/05). Sukladno navedenom, povratna naknada za ambalažu za pića i napitke u iznosu od 0,50 kuna po jedinici prodajna ambalaže, koju proizvođači i uvoznici tih proizvoda uplaćuju Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost, predstavlja prolaznu stavku u smislu članka 8. stavka 1. Zakona i članka 5 1. stavka 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Člankom 15. stavkom 3. i 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, propisani su minimalni podaci koje moraju sadržavati računi za gotovinski promet, isječci vrpce ili potvrdnice iz naplatnih uređaja. Stoga se povratna naknada u iznosu od 0,50 kuna po jedinici ambalaže iskazuje na računu kao prolazna stavka sukladno članku 8. stavku 1. Zakona i članka 5 1. stavka 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, o čemu smo se očitovali mišljenjem broj klasa: 410-19/06-01/2, ur. broj: 513-07-21-01/06-2 od 10. siječnja 2006. godine, te Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva uputom za provedbu Pravilnika o ambalaži i ambalažnom otpadu, broj klasa: 351-01/06-01/02. ur. broj: 526-05-01/1-06-3 od 02. veljače 2006. godine.
Člankom 130 stavkom 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, propisano je da se u Knjigu primljenih (ulaznih) računa upisuju podaci o porezno značajnim stavkama računa. Ako su u primljenom računu sadržane i prolazne stavke, tada se iznos prolazne stavke ne iskazuje u Knjizi U-RA. Porezni obveznik za iznose prolaznih stavki sadržanih u ulaznom računu može u Knjizi primljenih računa dodati nove stupce u kojima će ih evidentirati.
U svezi ostalih pitanja iz dopisa, stranku je potrebno uputiti da se obrati nadležnom Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva, odnosno Državnom inspektoratu.
Klasa: 410-19/00-01/788Ur.br.: 513-0 7/00-2 Zagreb, 1. prosinac 2000.

Oporezivanje usluga obrazovanja koje pruža pučko učilište

Prema odredbi članka 63. stavak 2. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 80/00) od 1. kolovoza 2000. godine obrazovne usluge koje obavljaju ustanove za trajnu naobrazbu i kulturu, po verificiranim programima Ministarstva prosvjete i športa, smatraju se uslugama obrazovnih ustanova za koje je odredbom članka 11. točka 8. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), propisano porezno oslobođenje.
Mišljenja smo da se porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 8. Zakona i članka 63. stavak 2. Pravilnika, primjenjuje i na obrazovne usluge koje obavlja Pučko učilište, prema Ugovoru s Gospodarskom školom, ako se radi o obavljanju obrazovnih usluga prema verificiranom programu nadležnog ministarstva.
Klasa.410-19/01-01/37, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 8. veljača 2001.

Oporezivanje usluga posjeta Rezervatu Lokrumu

Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 10. Zakona o PDV-u, od plaćanja PDV-a oslobođene su usluge i isporuke dobara javnih ustanova u kulturi i to: muzeja, galerija, arhiva, knjižnica, kazališta, orkestara i drugih glazbeno-scenskih te konzervatorskih, restauratorskih i ustanova za zaštitu spomenika kulture, te usluga i isporuka dobara samostalnih umjetnika i umjetničkih organizacija.
Usluge koje pruža javna ustanova Rezervat Lokrum nisu izričito navedene u odredbi članka 11. stavak 1. točka 10. Zakona, te podliježu obvezi plaćanja PDV-a., 

Uvoz plovila za potrebe športskog kluba

Prema odredbi članka 12. stavak 1. točka 12. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i članka 70. stavak 1. točka 12. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 109/00), PDV se ne plaća na uvoz dobara koja su kao donacije dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne i lokalne uprave i samouprave, kao i uvoz dobara od strane istih koja se plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije.
Klasa: 410-19/99-01/778, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 27. ožujak 2000.
Mlijeko s dodatkom šećera koje se koristi za proizvodnju konditorskih proizvoda

Prema odredbama članka 10a. točka b) Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95, 164/98 i 105/99), PDV po stopi od 0% plaća se, između ostalog, na sve vrste mlijeka (kravlje, ovčje, kozje) koje se stavlja u promet pod istim nazivom u tekućem stanju, svježe, pasterizirano, homogenizirano, kondenzirano (osim kiselog mlijeka, jogurta, kefira, čokoladnog mlijeka i drugih mliječnih proizvoda).
Navedene vrste mlijeka što se oporezuju po stopi od 0%, stavljaju se u promet bez ikakvih dodataka (šećera, vitamina i sl.).
Kondenzirano mlijeko s dodatkom šećera što se koristi za proizvodnju konditorskih proizvoda, podliježe obvezi PDV-a po stopi od 22%.
Klasa: 410-19/00-01/599, Ur.br.: 513-07/00-3 Zagreb, 11. listopad 2000.
Oporezivanje pelena

Člankom 10a. točka e) Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), propisano je da se PDV plaća po stopi od 0% između ostalog na medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostataka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
Člankom 57. točka f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 80/00), propisano je da se medicinskim proizvodima za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostataka ne smatraju pomagala i usluge s Popisa kako su navedeni pod rednim brojevima.
Popis je sastavni dio Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima koji donosi Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, pa se pri određivanju medicinskih proizvoda za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostataka koji podliježu ili ne podliježu oporezivanju po stopi od 0% treba pridržavati Popisa iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima, odnosno odredbi članka 57. točka f) Pravilnika o PDV-u.
U ovom slučaju, ako su pelene razvrstane pod rednim brojem što se navodi u članku 57. točka f) Pravilnika o PDV-u kao proizvodi što se ne smatraju ortopedskim pomagalima, oporezuju se po stopi od 22%.

Klasa: 410-19/01-01/558, Ur.br.: 513-07/02-02 Zagreb, 16. siječanj 2002.

PDV i oporezivanje publikacije

U povodu pisma poduzeća "A", i pitanja o mogućnosti oporezivanja publikacije «Učinkoviti menadžer», porezom na dodanu vrijednost po stopi od 0% kao što se oporezuju knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, odgovaramo.
Člankom 10a. Stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novine», broj 47/95., 164/98., 105/99., 54/00. i 73/00.), propisano je između ostalog, da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključivo i CD-ROM, video kasetu i audio kasetu.
U članku 57. stavku 1. točki c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novi-ne», broj, 60/96., do 54/01.), u svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost, određivanje knjige sukladno je definiciji UNESCO-a. Nadalje, prema odredbama toga članka knjigama se smatraju ne periodične tiskovine koje imaju istodobno slijedeća obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke);
2. izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova;
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
Budući da se u ovom slučaju radi o publikaciji koja se izdaje periodično (jednom godišnje) i ima obilježja kalendara, bez obzira na sadržaj teksta koji je tiskan uz kalendar, takva tiskovina se ne može smatrati knjigom prema odredbama članka 10a. Stavak 1. točka c) Zakona, odnosno članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, pa podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22%. 
Klasa:410-19/02-OI/113, Ur.br.: 513-07/02-2 Zagreb. 13. ožujak 2002.
PDV i književna zbirka viceva

U svezi s upitom gospodina "A" o stopi PDV-a na književnu zbirku viceva pod nazivom Vicoteka, koji ste nam proslijedili vašim dopisom od 1. ožujka 2002. godine, izvješćujemo vas o slijedećem:
Prema odredbi članka 10a. pod c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje za osnovno, srednje visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključivo i CD-ROM, video kasetu i audio kasetu, plaća se porez po stopi od 0%.
Knjiga je pobliže definirana odredbama članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01).
Iz upita koji ste nam proslijedili ne možemo zaključiti radi li se o tiskovini koja se smatra knjigom i oporezuje PDV-om po stopi od 0%. Potrebno je da u kontaktu s podnositeljem upita ispitate zadovoljava li navedena tiskovina tehničke uvjete koji su za knjigu propisani u članku 57. stavak l. točka c) Pravilnika (najmanje 49 stranica, ne računajući korice i naslovnu stranicu) te sadržajne uvjete (stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni ili obrazovni). U situacijama kada se sadržaj ne može nedvojbeno odrediti, potrebno je zatražiti očitovanje Ministarstva kulture.
Klasa: 410-19/02-01/213, Ur.br.: 513-07/02-2 Zagreb, 23. svibanj 2002.

PDV i edukativne bojanke i crtanke na CD - ROM-u

U povodu pisma tvrtke "A", i zamolbe za oslobađanjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost za izdanje edukativne bojanke i crtanke «Sivko u svijetu boja» - na CD-ROM-u, u nastavku odgovaramo.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narod-ne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključujući i CD-ROM, videokasetu i audio-kasetu.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) pobliže je određeno što se smatra knjigama.
Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika, knjigama se smatraju ne periodične tiskovine sa istodobno sva tri sljedeća obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj;
2. u tehničkom su smislu izrađene u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova;
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a), ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta, te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke, te slikovnice bez teksta.
Smatramo da bojanka i crtanka «Sivko u svijetu boja» na CD-ROM-u udovoljava propisanim uvjetima iz članka 10a stavak 1. točka c) Zakona i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, podliježe oporezivanju stopom poreza na dodanu vrijednost 0 %.
Klasa; 410-19/00-01/258, Ur.br.: 513-07/02-2 Zagreb, 2. srpanj 2002.

Primjena porezne stope od 0% - proizvod grissini

U povodu upita društva "A", primjenjuje li se porezna stopa od 0% i na proizvod grissini, u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 10a. stavak 1. točka a) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), i članka 57. stavak 1. točka a) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na sve vrste kruha. Pod kruhom se smatraju sve vrste ispečenog kruha (pšenični, raženi, ječmeni, kukuruzni, kruh od heljde, kruh od soje, kruh od posija i kruh od kromira) koji se stavljaju u promet pod nazivom kruh bijeli, polubijeli, crni, peciva i drugi pekarski proizvodi kao što su kifle, perece, žemlje, pogače, lepinje, kajzerice, osim svih vrsta kolača, bureka i ostalih pekarskih i slastičarskih proizvoda.
Proizvod grissini, naveden u predmetnom slučaju, nije izričito naveden u čl. 10a. stavak I. točka a) Zakona i članka 57. stavak 1. točka a) Pravilnika, te se oporezuje po stopi od 22%.

Klasa: 410-19/00-01/262, Ur.br.: 513-07/02-2 Zagreb, 5. srpanj 2002.

PDV i ortopedska pomagala

Obrt "A" obratio nam se s pitanjem primjenjuje li se stopa poreza na dodanu vrijednost od 0% i na ortopedske čarape namijenjene invalidima (nakon amputacije), na koje u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 10a. stavak 1. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implantati (srčani zalisci, elektronski stimulatori, umjetni zglobovi, materijal za osteosintezu, stentovi, interauterini ulošci i dr.), te ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
Upućujemo stranku da se obrati Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje za tumačenje spadaju li ortopedske čarape namijenjene invalidima nakon amputacije pod medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
Ako su ortopedske čarape namijenjene invalidima nakon amputacije navedene u Pravilniku o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje kao ortopedska pomagala, tada se oporezuju po stopi od 0%.
Klasa: 410-19/00-01/319, Ur.br.: 513-07/02-2 Zagreb, 14. listopad 2002.

Primjena stope PDV-a od 0% i na informatičku opremu koja je specijalizirana za slijepe

Društvo "A", postavilo nam je pitanje primjenjuje li se stopa poreza na dodanu vrijednost od 0% i na informatičku opremu koja je specijalizirana za slijepe osobe navedenu u dopisu odnosno može li se ista oprema svrstati pod proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, na koje u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 10a. stavak 1. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implantati (srčani zalisci, elektronski stimulatori, umjetni zglobovi, materijal za osteosintezu, stentovi, interauterini ulošci i dr.), te ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
Članka 57. stavak 1. točka f.) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.), propisuje na koja se ortopedska pomagala pod rednim brojem iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje ne primjenjuje 0%.
Stoga, ako je dvojbeno u koju vrstu ortopedskih pomagala spadaju navedeni proizvodi, upućujemo stranku da se obrati Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje za tumačenje spada li informatička oprema specijalizirana za slijepe osobe pod medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
Klasa; 410-19/02-01/404, Ur.br.: 513-07/02-2 Zagreb, 4. prosinac 2002.

Obračunavanje i plaćanje PDV-a na usluge iznajmljivanja plovnih prijevoznih sredstava

Tvrtka "A", Zagreb, uputila nam je dopis kojim traži mišljenje u svezi s obračunavanjem i plaćanjem poreza na dodanu vrijednost po stopi 0% na usluge iznajmljivanja plovnih prijevoznih sredstava - charter jedrilica. Navode da su vlasnici jedrilica za koje bi, na temelju ugovora o posredovanju (u njihovo ime i za njihov račun), domaća tvrtka - posrednik ugovarala iznajmljivanje sa stranim turističkim agencijama ili fizičkim osobama.
Na postavljeni upit na koji način trebaju fakturirati usluge u skladu s važećim propisima, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 10a. točka h. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), porez na dodanu vrijednost plaća se po stopi 0% na usluge organiziranog boravka koje se plaćaju doznakama iz inozemstva (smještaj, polupansion ili puni pansion u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata, usluge agencijske provizije za navedene usluge, ture, transferi autobusima i plovilima).
Prema odredbama članka 57. stavak 1. točka i) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01), stopa 0% primjenjuje se na usluge organiziranog boravka stranih turista koje su zaračunane stranim putničkim agencijama ili drugim stranim pravnim osobama i plaćene su doznakama iz inozemstva.
U slučaju kada se usluge iz članka 10a. točka h) Zakona obavljaju preko domaćih putničkih agencija stopa od 0% može se primijeniti samo na usluge kod kojih se agencija javlja kao posrednik, odnosno radi u tuđe ime i za tuđi račun. Tada domaći poduzetnik - izvršitelj usluga (u konkretnom slučaju tvrtka "A") račun treba ispostaviti izravno inozemnoj agenciji ili drugoj pravnoj osobi i može zaračunati porez po stopi 0%.
Domaća turistička agencija inozemnoj agenciji ili drugim stranim pravnim osobama ispostavlja poseban račun za uslugu posredovanja koja se u skladu s odredbom članka 10a. točka h) Zakona i članka 57 stavak 1 . točka i) Pravilnika, također oporezuje po stopi 0 %.
Ako je riječ o iznajmljivanju plovila (kojima se razumijevaju i jedrilice sa kabinama za smještaj) turistima - stranim fizičkim osobama koje plaćaju deviznim doznakama u svoje ime (bez obzira na to je II iznajmljivanje jedrilica organizirala inozemna turistička agencija), takva usluga podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi od 22%.
Usluga iznajmljivanja manjih jedrilica, na kojima nije moguć smještaj, stranim turističkim agencijama podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost prema odredbi članka 2. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. U tom slučaju riječ je o uslugama koje se oporezuju prema općem načelu mjesta obavljanja usluge - prema sjedištu poduzetnika koji ih obavlja.
Klasa: 410-19/03-01/20, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 6. veljača 2003.

Oslobođenje od plaćanja PDV-a za izdanje edukativnog CD-a

U povodu pisma tvrtke "A", i zamolbe za oslobađanjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost za izdanje edukativnog CD-a «UCILICA», u nastavku odgovaramo.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključujući i CD-ROM, videokasetu i audio-kasetu.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) pobliže je određeno što se smatra knjigama.
Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika, knjigama se smatraju ne periodične tiskovine sa istodobno sva tri sljedeća obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj;
2. u tehničkom su smislu izrađene u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova;
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a), ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta, te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke, te slikovnice bez teksta.
Smatramo da edukativna «UCILICA» na CD-ROM-u i video kaseti udovoljava propisanim uvjetima iz članka 10a stavak 1. točka c) Zakona i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, podliježe oporezivanju stopom poreza na dodanu vrijednost 0 %.
Klasa: 410-19/01-01/218, Ur.br.: 513-07/03-3 Zagreb, 26. veljača 2003.
Ortopedska pomagala

U povodu vašeg upita o tome primjenjuje li se porezna stopa od 0% na sve okvire za naočale (npr. metalni i dr.) ili samo na okvire za naočale prema Pravilniku o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 10a stavak 1. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implatanti, srčani zalisci, elektronski stimulatori, umjetni zglobovi, materijal za osteosintezu, stentovi, interauterini ulošci i dr.) na ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka prema Pravilniku o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
U članku 57. stavak 1. točka f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) podrobnije je određeno na koja se ortopedska pomagala s popisa Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje ne primjenjuje 0% stopa poreza na dodanu vrijednost.
Na osnovi odredaba Zakona i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost te Popisa iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima smatramo da se stopa poreza na dodanu vrijednost primjenjuje na okvire za naočale s Popisa.
Klasa: 410-19/03-01/116, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 29. travanj 2003.
PDV na Ijetopis škole

U povodu upita društva "A", suizdavača na Ijetopisima nekoliko srednjih škola u Rijeci, što nam ga je proslijedilo Ministarstvo prosvjete i športa, i pitanja o tome oporezuju li se Ijetopisi srednjih škola porezom na dodanu vrijednost po stopi od 0%, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), po stopi od 0% oporezuju se knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, udžbenici za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključivo i CD-ROM, video kasetu i audio kasetu.
Člankom 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 60/96 do 58/03) propisano je da se knjigama smatraju ne periodične tiskovine koje istodobno imaju sva tri obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio - više od 50% - pojavljuju promidžbene poruke),
2. izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutima nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. da imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Knjigama se u smislu Zakona i Pravilnika ne smatraju telefonski imenici, vozni redovi, cjenici, kalendari, rokovnici, različiti prospekti, katalozi, turistički vodiči, turističke karte, mape, izvješća o poslovanju trgovačkih i ostalih društava, prigodni prezentacijski materijali u obliku knjige te drugi informativni materijal.
U skladu s navedenim mišljenja smo da se Ijetopisi srednjih škola ne mogu smatrati knjigom prema odredbama članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona, odnosno članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, pa podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22 %. 
Klasa: 410-19/02-01/370,  Ur.br.: 513-07/03-3 Zagreb. 29. travanj 2003.
Plaćanje PDV-a na set knjiga obrazovnog karaktera

Porezni obveznik "A", zatražio je mišljenje o tome plaća li se porez na dodanu vrijednost po stopi 0%, prema članku 10a stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost, na set knjiga obrazovnog karaktera «Zlatne ruke kreativnih radova».
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju ne periodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2. izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
Iz upita i priloženih knjiga nismo mogli nedvojbeno odrediti zadovoljavaju li navedene knjige
sadržajne uvjete (stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni ili obrazovni) iz članka 57. stavak 1. točka 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, te smo zatražili mišljenje je li u konkretnom slučaju riječ o knjizi obrazovnog sadržaja od Ministarstva kulture, koje je upit proslijedilo Ministarstvu prosvjete i športa.
Ministarstvo prosvjete i športa dalo je mišljenje da se Zakonom o udžbenicima za osnovnu i srednju školu (Narodne novine, broj 1 17/01) odobravaju samo udžbenici na temelju članka 1, 2. i 3. toga Zakona.
Slijedom navedenog, mišljenja smo da izdanje poreznog obveznika "A", »Zlatne ruke kreativnih radova» ne udovoljava propisanim uvjetima iz članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, pa podliježe oporezivanju stopom poreza na dodanu vrijednost 22%.
Klasa: 410-19/03-01/254, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 27. lipanj 2003.
PDV na knjige
U povodu upita društva s ograničenom odgovornošću "A", i pitanja o mogućnosti oporezivanja izdanja «B» porezom na dodanu vrijednost po stopi od 0%, kao što se oporezuju
knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog karaktera, odgovaramo u nastavku.
Člankom 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), propisano je, između ostalog, da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 60/96 do 58/03.) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim
odredbama Zakona i Pravilnika, knjigama se smatraju ne periodične tiskovine sa istodobno sva tri slijedeća obilježja:
1. da imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio - više od 50% - pojavljuju promidžbene poruke),
2. da su u tehničkom smislu izrađene u obliku knjige, otisnute na arcima papira, na nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. da imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica.
Knjigama se u smislu Zakona i Pravilnika ne smatraju, između ostalog, telefonski imenici, vozni redovi, cjenici, kalendari, rokovnici, različiti prospekti, katalozi, turistički vodiči, turističke karte, mape, prigodni prezentacijski materijali u obliku knjige te drugi informativni materijal.
Prema tome, budući da je u konkretnom slučaju riječ o restoranskom i hotelskom vodiču, odnosno o publikaciji koja ima obilježja informativnog materijala i turističkog vodiča, ista se ne može smatrati knjigom prema odredbama članka 10a. Stavak 1. točka c) Zakona, odnosno članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, pa podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22 %.
Klasa: 410-19/03-01/282, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 23. srpanj 2003.
PDV na knjige

Fakultet "A" zatražio je mišljenje o tome plaća li se porez na dodanu vrijednost po stopi od 0%, prema članku 10 a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), na sveučilišnu skriptu pod naslovom "Ugljični materijali".
Na upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10 a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoji obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju ne periodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2.izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
Iz upita i priložene knjige mišljenja smo da sveučilišna skripta "Ugljični materijali" udovoljava propisanim uvjetima iz članka 10 a. stavak 1. točka c) Zakona i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika i podliježe oporezivanju po stopi od 0%.
Klasa: 410-19/03-01/312, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 1. rujan 2003.
PDV na predmetno izdanje

Društvo "A", izdavač interaktivnog CD-ROM-a, slikovnice i bojanke pod nazivom «Poštujte naše znakove«, zatražilo je mišljenje o tome plaća li se na predmetno izdanje porez na dodanu vrijednost po stopi 0%. Priložili su mišljenje Ministarstva prosvjete i športa, Zavoda za unapređenje školstva, klasa: 602-01/03-01/0400, ur. broj: 532-06-04/8-03-1,od 27. kolovoza 2003. u kojem je, među ostalim, navedeno da ponuđeni komplet pridonosi obogaćenju izbora didaktičkog materijala za realizaciju prometnog odgoja, te da je namijenjen djeci mlađe školske dobi, ali i u radu s predškolskom djecom.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključujući i CD-ROM, videokasetu i audio-kasetu.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) pobliže je određeno što se smatra knjigama.
Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika, knjigama se smatraju ne periodične tiskovine sa istodobno sva tri sljedeća obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj;
2. u tehničkom su smislu izrađene u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova;
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a), ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta, te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke, te slikovnice bez teksta.
Smatramo da interaktivni CD-ROM, slikovnica i bojanka pod nazivom »Poštujte naše znakove«, udovoljavaju propisanim uvjetima iz članka 10a stavak 1. točka c) Zakona i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, te podliježu oporezivanju stopom poreza na dodanu vrijednost 0 %.
Klasa: 410-19/03-01/274, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 29. rujan 2003.
PDV na PVC rukavice za jednokratnu uporabu

U svezi s vašim prijedlogom odgovora na upit društva "A", o poreznom tretmanu PVC rukavica za jednokratnu uporabu, očitujemo se u nastavku.
U članku 57. stavak 1. točka f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 60/96 do 58/03), propisano je da se stopa od 0% iz članka 10a točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00), primjenjuje na ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, osim pomagala i usluga s Popisa pod rednim brojevima 35., 317., 318., 319., 320..321., 322., 326., 364, 448., 449., 487., 488., 489., 490., 491., 492., 493., 508., 509., 510., 51 1., 512., 513., 514., 515., 516., 517., 518., 519., 520., 521., 522., 523., 524., 525., 526., 527., 528., 529., 530., 531., 532., 533., 534., 535., 536., 537., 538., 539., 540., 543., 544., 545., 546., 547., 548., 549., 550., 551., 552., 553., 554., 577., 583., 584., 585., 586., 687., 688. i 689.
Izuzeća od primjene stope od 0%, navedena u članku 57. stavak 1. točka f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, temelje se na Popisu ortopedskih pomagala koji je u vrijeme donošenja poreznog propisa bio na snazi, a naveden je u Pravilniku o izmjeni Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima, objavljenom u Narodnim novinama broj 114 iz 1999. godine.
Prema Popisu ortopedskih pomagala navedenom u Pravilniku o izmjeni Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima (Narodne novine, broj 114/99), gumene rukavice za jednokratnu uporabu od PVC materije i tanke gumene stjenke, bile su navedene na rednom broju 681.
Budući da redni broj 681. Popisa ortopedskih pomagala nije naveden u članku 57. stavak 1. točka f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost kao izuzetak od primjene stope od 0%, rukavice za jednokratnu uporabu navedene u Popisu, oporezuju se po stopi od 0%.
Pravilnik o ortopedskim i drugim pomagalima doživio je od 1999. godine do danas brojne izmjene i dopune, tako da su predmetne rukavice sada navedene na rednom broju 697. Popisa objavljenog u Pravilniku o ortopedskim i drugim pomagalima (Narodne novine, broj 93/03 - pročišćeni tekst). Pravilnikom o porezu na dodanu vrijednost nisu usklađene ove izmjene rednih brojeva, ali smo mišljenja da to ne utječe na porezni status proizvoda iz članka 57. stavak 1. točka f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, koji se temelji na Popisu iz Pravilnika o izmjeni Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima objavljenim u Narodnim novinama, broj 114/99 te se predmetne rukavice oporezuju po stopi od 0%.
Klasa: 410-19/03-01/323,  Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 7. studeni 2003.
Oslobađanje od plaćanja PDV-a na bojanku i slikovnu mapu

Društvo "A", obratilo nam se s upitom za oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na bojanku «Razigrana učilica» i slikovnu mapu (koja sadrži kolaž papir i likovnu mapu) za predškolski odgoj.
U nastavku odgovaramo.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključujući i CD-ROM, videokasetu i audio-kasetu.
U članku 57. stavak 1. točka c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju ne periodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
l. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2.izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
U skladu s navedenim mišljenja smo da bojanka «Razigrana učilica» podliježe oporezivanju po stopi od 0%.
Klasa: 410-19/03-01/378,Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 26. studeni 2003.

Primjena nulte stope PDV-a na enciklopedijski časopis

Nakladničko poduzeće "A" obratilo nam se s upitom za primjenu nulte stope poreza na dodanu vrijednost na enciklopedijski časopis za mlade Drvo znanja i časopis Enter koji pokriva područje informatike.
Odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) i f) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta kao i na znanstvene časopise.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju ne periodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1 .imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2.izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
U svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost odredbama članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika propisano je da se udžbenicima smatraju nastavna sredstva izrađena u svezi s odgovarajućim nastavnim planom i programom, neovisno o broju stranica (temeljna knjiga, skripta, priručnik, radna bilježnica, vježbenica, lektira i dr.) otisnuta na papiru ili na već navedenim nositeljima teksta, koje je odobrilo Ministarstvo prosvjete i športa ili Ministarstvo znanosti i tehnologije.
Budući da u predmetnom dopisu takvo odobrenje nije priloženo, navedeni časopisi podliježu oporezivanju po stopi od 22%. Ako bi Ministarstvo prosvjete i športa izdalo odobrenje kojim bi se časopisi smatrali udžbenicima (tj. nastavnim sredstvima u svezi s nastavnim planom i programom), prilikom oporezivanja primjenjivala bi se stopa od 0%, prema odredbama članka 10a. stavak 1. točka c) i f) Zakona, odnosno članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika.
Klasa: 410-19/04-01/69, Ur.br.: 513-07/04-2 Zagreb, 2. ožujak 2004.
PDV na uvozni materijal namijenjen za korekciju zubnog luka
U predmetnom dopisu navodite da se u postupku uvoznog carinjenja pojavljuju metalne kopčice (bravice) za izradu žičanih aparatića koji se fiksiraju na zube i kao takovi se nose kroz duži vremenski period sa svrhom ispravljanja (formiranja) estetskog zubala (zubnog luka). Izrađeni aparatići se fiksiraju na zube, ali bez kirurškog zahvata, i svojim čvrstim pritezanjem djeluju na zubni luk i zube, čime se estetski i funkcionalno formiraju. Navodite da uvoznici smatraju da su metalne kopčice (bravice) ortopedska pomagala navedena u Pravilniku o ortopedskim i
drugim pomagalima, te da se na njih sukladno tom Pravilniku i članku 57. stavak 1. točka e) i f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ne obračunava i ne naplaćuje porez na dodanu vrijednost kao i na stomatološke implantati i nadomjeske.
Na postavljeni upit da II prilikom uvoza naprijed navedene robe treba obračunati i naplatiti porez na dodanu vrijednost, odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 10a stavak 1. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo (implatanti, srčani zalisci, —       elektronski stimulatori, umjetni zglobovi, materijal za osteosintezu, stentovi, interauterini ulošci i dr.), te ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
U članku 57. stavak 1. točka e) i f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) podrobnije je određeno da se porez na dodanu vrijednost po stopi 0% plaća na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u Ijudsko tijelo - implantati, prema Listi proizvoda koji se kirurškim putem ugrađuju u Ijudsko tijelo i na medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, te na koja pomagala i usluge se ne primjenjuje stopa poreza na dodanu vrijednost 0%.
U skladu s iznesenim porezne obveznike treba uputiti na Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje radi tumačenja o razvrstavanju pojedinih proizvoda u ortopedska pomagala prema Pravilniku o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje (Narodne novine, od broja 63/00-pročišćeni tekst do 93/03), kao što je u konkretnom slučaju riječ o metalnim kopčicama (bravicama) za izradu žičanih aparatića koji se fiksiraju na zube.
Klasa: 410-19/03 -01/324 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 22. prosinac 2005.

Primjena nulte stope PDV-a na dječji list "Radost"

Nakladničko poduzeće N. d.o.o. obratilo nam se s upitom za primjenu nulte stope poreza na dodanu vrijednost na ilustrirani dječji književni list "Radost", koji izlazi jednom mjesečno, a namijenjen je osnovnoškolskom uzrastu (od l. do 4. razreda).
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. stavak l. točka c) i f) Zakona o porezu na dodanu vrijednost
(Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta kao i na znanstvene časopise. U članku 57. stavak l. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04-ispravak) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju ne periodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja: 1 .imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke), 2. izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova, 3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
U svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost odredbama članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika propisano je da se udžbenicima smatraju nastavna sredstva izrađena u svezi s odgovarajućim nastavnim planom i programom, neovisno o broju stranica (temeljna knjiga, skripta, priručnik, radna bilježnica, vježbenica, lektira i dr.) otisnuta na papiru ili na već navedenim nositeljima teksta, koje je odobrilo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa.
Navedena tiskovina nema obilježja knjige u smislu članka 57. stavak l. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, a u predmetnom dopisu nije priloženo odobrenje Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa da se smatra udžbenikom (tj. nastavnim sredstvom u svezi s nastavnim planom i programom), stoga podliježe oporezivanju po stopi od 22%. Ako Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa izda odobrenje kojim se kojim se dječji književni list smatra udžbenikom (tj. nastavnim sredstvom u svezi s nastavnim planom i programom), prilikom oporezivanja primjenjivala bi se stopa 0%, prema odredbama članka 10a. stavak l. točka c) Zakona, odnosno članka 57. stavak l. točka c) Pravilnika.
Klasa: 410-19/05 -01/332 Ur.br.:513-07-21-01/05-2 Zagreb, 31. siječanj 2006.
Uvoz i prodaja okvira za naočale

Primili smo upit društva TJ d.o.o. vezan uz oporezivanje porezom na dodanu vrijednost prilikom uvoza i prodaje okvira za naočale.
U nastavku odgovaramo.
Prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine" br. 47/95 do 90/05) porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara (proizvoda, roba, novoizgrađenih građevina, opreme i sl.) i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu.
Odredbama članka 10a. točka e) Zakona propisano je, između ostalog, da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostataka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
Članak 57. stavak 1. točka f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine" br. 60/96 do 153/05) propisuje na koja se ortopedska pomagala pod rednim brojem iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje ne primjenjuje stopa od 0%.
U svezi postavljenog upita, a vezano za slične slučajeve, očitovali smo se, između ostaloga, i mišljenjem klasa 410-19/01-01/218 od 26. veljače 2003. godine.
Klasa: 410- 19/06 -01/55 Ur.br.:513-07-21 -01/06-2 Zagreb 7. ožujak 2006.
PDV - oporezivanje knjiga

Poduzeće za nakladničku i grafičku djelatnost M. d.o.o. obratilo nam se s upitom o primjeni nulte stope poreza na dodanu vrijednost na njihove knjige:

1. Naučite Adobe Acrobat 5
2. Microsoft Offtce za Windows
3. C++
4. AutoCAD 2005 + CD
5. Vodič kroz PowerPoint 2002
6. Osnove računala i Windows XP - ukratko
7. Photoshop CS - priručnik za digitalne fotografe.

Napominju da nisu tražili mišljenje Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa ni Ministarstva kulture, budući da njihove knjige nisu udžbenici.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. stavak l. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključivo i CD-ROM, video kasetu i audio kasetu.
U članku 57. stavak l. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju ne periodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2. izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koje mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
Knjigama se u smislu Zakona i Pravilnika ne smatraju, između ostalog, telefonski imenici, vozni redovi, cjenici, kalendari, rokovnici, različiti prospekti, katalozi, turistički vodiči, turističke karte, mape, prigodni prezentacijski materijali u obliku knjige te drugi informativni materijal.
U svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost odredbama članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika propisano je da se udžbenicima smatraju nastavna sredstva izrađena u svezi s odgovarajućim nastavnim planom i programom, neovisno o broju stranica (temeljna knjiga, skripta, priručnik, radna bilježnica, vježbenica, lektira i dr.) otisnuta na papiru ili na već navedenim nositeljima teksta, koje je odobrilo Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa.
Shodno navedenom, mišljenja smo da navedene stručne knjige ispunjavaju propisane uvjete te podliježu oporezivanju po stopi 0% u smislu odredbe članka 10.a. stavak I. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa:410- 19/06-01/42 Ur.br.:513-07-21 -01/06-2 Zagreb, 9. ožujak 2006.
PDV - cjepivo protiv krpeljnog meningoencefalitisa

Primili smo upit društva R d.o.o. u svezi oporezivanja porezom na dodanu vrijednost cjepiva protiv krpeljnog meningoencefalitisa.
Prema odredbama članka 10a. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05) te članka 57. stavak 1. točka d. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 153/05), porez na dodanu vrijednost plaća se po stopi od 0%, između ostalog, na lijekove određene Odlukom o utvrđivanju Liste lijekova Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje je, stoga, mjerodavan da ocijeni da li je cjepivo protiv krpeljnog meningoencefalitisa na Listi lijekova, te se isključivo sa osnova toga cjepivo može oporezivati nultom stopom poreza na dodanu vrijednost.
Klasa; 410-19/06-01/75 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 4. svibanj 2006.
Na smrznute i pothlađene pekarske proizvode plaća se PDV po stopi od 22%

Na upit poduzeća "A" d.d. radi mišljenja o primjeni porezne stope od 0% na pečene i polupečene, smrznute ili pothlađene pekarske proizvode koji se stavljaju u promet pod nazivima:
domaći slani klipić, domaći kukuruzni klipić, prutić sa sjemenkama, baget bijeli, kukuruzni ili sa sjemenkama, kroasan sa sjemenkama ili kukuruzni, u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 10a. stavak 1. točka a) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/95), i članka 57. stavak 1. točka a) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05), propisano je između ostalog da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na sve vrste kruha.
Pod kruhom se u smislu članka 57. stavak 1. točka a) Pravilnika, smatraju sve vrste ispečenog kruha (pšenični, raženi, ječmeni, kukuruzni, kruh od heljde, kruh od soje, kruh od posija i kruh od krumpira) koji se stavlja u promet pod nazivom kruh bijeli, polubijeli, crni, peciva i drugi pekarski proizvodi kao što su kifle, pereci, žemlje, pogače, lepinje, kajzerice, osim svih vrsta kolača, bureka i ostalih pekarskih i slastičarskih proizvoda.
Sukladno navedenom, ispečeni drugi pekarski proizvodi kao što su domaći slani klipić, domaći kukuruzni klipić, baget bijeli, kukuruzni ili sa sjemenkama podliježu oporezivanju po stopi od 0%, međutim ostalih pekarski proizvodi kojima se smatraju kroasani sa sjemenkama ili kukuruzni kroasani i sl. podliježu poreznoj obvezi po stopi od 22%.
Polupečeni smrznuti ili pothlađeni pekarski proizvodi oporezuju se po stopi 22% neovisno o sastavu i nazivu pod kojim se stavljaju u promet.
Klasa: 410-19/00-01/125, Ur.br.: 513-07/00-4 Zagreb, 27. travanj 2000.

Uvoz doniranih športskih trkaćih vozila

Odredbom članka 12. točke 1. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 105/99), plaćanja PDV-a oslobođen je, između ostalog, uvoz humanitarne pomoći, osim nafte i naftnih derivata, duhana i duhanskih prerađevina, alkohola i alkoholnih pića. Prema odredbi članka 73b. Pravilnika o izmjenama i dopunama Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 44/00), humanitarnom pomoći, u smislu odredbe članka 12. Zakona, smatraju se i donacije dobara koje inozemni donatori poklanjaju zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim organizacijama te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave.
U skladu s navedenim, uvoz doniranih športskih trkaćih automobila Škoda Octavia, namijenjenih amaterskom športu, oslobođen je plaćanja PDV-a.
Glede primjene Zakona o posebnom porezu na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Nar. nov., br. 139/97 i 105/99), specijalna trkaća vozila nisu predmetom oporezivanja temeljem odredbi članka 2. stavka 1. i 2., u kojima je rečeno da se osobnim automobilom koji podliježe oporezivanju smatra motorno vozilo namijenjeno prvenstveno za prijevoz putnika s najviše 9 sjedala (uračunano sjedalo vozača), a navedena trkaća motorna vozila nisu namijenjena prijevozu putnika nego isključivo športskom natjecanju.

Porezno oslobođenje za diplomatska i konzularna predstavništva

Prema odredbama članka 13. stavak 1. točka 3. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 44/00), PDV-a su oslobođene isporuke dobara i obavljene usluge diplomatskim i konzularnim predstavništvima te diplomatskom i konzularnom osoblju pod uvjetom uzajamnosti. 0 uvjetu uzajamnosti očituje se Državni protokol.
Porezno oslobođenje propisano odredbama Zakona o PDV-u, u skladu s odredbama Bečke konvencije o diplomatskim odnosima i Bečke konvencije o konzularnim odnosima, odnosi se na nabavu dobara i usluga za potrebe diplomatskih i konzularnih predstavništava te osobne potrebe diplomatskog i konzularnog osoblja.
U skladu s navedenim, ne postoji mogućnost da se na radove koje Veleposlanstvo Ruske Federacije financira za obnovu spomenika u Batini, primijeni porezno oslobođenje iz članka 13. stavak 1. točka 3. Zakona o PDV-u.
Klasa: 410-19/00-01/360, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 2. lipanj 2000.

Uvoz znanstvenih časopisa

Republika Hrvatska je prema pismu Ministarstva vanjskih poslova klasa: 018-05/98-01/51 od 18. veljače 1998. godine na sjednici dana 7. travnja 1994. godine donijela Odluku o objavi mnogostranih međunarodnih ugovora kojih je Republika Hrvatska stranka. Među tim ugovorima je i Sporazum o uvozu predmeta prosvjetnog, znanstvenog i kulturnog karaktera i Protokol uz Sporazum o uvozu predmeta prosvjetnog, znanstvenog i kulturnog karaktera. U skladu sa člankom 134. Ustava Republike Hrvatske, navedeni ugovori su dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske te su po pravnoj snazi iznad zakona.
Prema navedenom Sporazumu - točka 1.1.1 točki 1.1. Protokola, države ugovornice se obvezuju da ne naplaćuju carinu niti kakve druge namete prilikom uvoza knjiga, publikacija i dokumenata navedenih u prilogu A ovog Sporazuma, te na predmete prosvjetnog, znanstvenog ili kulturnog karaktera navedene u prilozima B, C, D i E ovoga Sporazuma.
Prema odredbi točke 1.2. Sporazuma i točke 1.2. Protokola, odredbe Sporazuma i Protokola ne sprečavaju državu ugovornicu da na uvezene predmet naplaćuje:
a) takse ili druge interne dažbine, bilo koje vrste koje se ubiru pri uvozu ili poslije, pod uvjetom da ne premašuju dažbine koje opterećuju neposredno ili posredno slične domaće proizvode;
b) takse ili dažbine različite od carine koju ubiru državni ili upravni organi na uvoz ili prilikom uvoza, pod uvjetom da one budu ograničene na približnu cijenu koštanja izvršenih usluga i da ne predstavljaju posrednu zaštitu domaćih proizvoda ili taksa na uvoz ili fiskalne svrhe.
Iz navedenih odredbi Sporazuma i Protokola, ne proizlazi da je uvoz knjiga odnosno publikacija bio oslobođen plaćanja PDV-a.
Izuzetak je bio kod uvoza knjiga i publikacija za biblioteke, a propisan je u točki II. navedenog Protokola, prema kojoj se države ugovornice obvezuju da ne naplaćuju takse ili druge interne dažbine bilo koje vrste, između ostalog, i prilikom uvoza knjiga i publikacija namijenjenih bibliotekama.
Međutim, izmjenama Zakona o PDV-u, od 1. studenoga 1999. propisana je stopa od 0% za isporuke knjiga, te se uvoz knjiga kao i isporuke knjiga u tuzemstvu, bez obzira na to tko je kupac, oporezuju po stopi od 0%.
Izmjenama Zakona o PDV-u, koje su stupile na snagu i primjenjuju se od 1. lipnja 2000. godine, propisana je stopa od 0% i za znanstvene časopise, te će se uvoz znanstvenih časopisa, kao i isporuke u tuzemstvu, oporezivati po stopi od 0%.
Klasa: 410-19/00-01/740, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 13. studeni 2000.
Pretvaranja potraživanja prema povezanom društvu u udjel u tom društvu

Prema odredbi članka 11. stavak 3. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), PDV se ne plaća na promet zlatnih poluga koje obavlja Hrvatska narodna banka, domaćih i stranih sredstava plaćanja, novčanih potraživanja, vrijednosnica i udjela u poduzećima.
Isporuka novčanih potraživanja odnosno pretvaranje novčanih potraživanja u udjele u drugom poduzeću je poseban pravni posao u odnosu na prije obavljene isporuke dobara i usluga, temeljem kojih su nastale obveze PDV-a, uz napomenu da odobravanje kredita nije isporuka već se isporukom odnosno uslugom smatra pripadajuća kamata.
Poduzeće - obveznik PDV-a koje svoja potraživanja temeljem odobrenih kredita, zaračunatih kamata i isporuka dobara i usluga pretvara u udjel u drugom trgovačkom društvu obavlja isporuku u smislu odredbi Zakona o PDV-u. U tom slučaju postoji isporučitelj, primatelj isporuke i naknada u vidu davanja udjela. Međutim, temeljem članka 11. stavak 3. Zakona, isporuka potraživanja od strane društva - vjerovnika kao i davanje udjela od strane društva - dužnika, su isporuke na koje se ne plaća PDV, 
Klasa:410-19/01-01/75, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 14. veljača 2001.

Oslobođenje mjesečnih troškova korištenja računalnog sustava i mrežne infrastrukture PDV-a

Oslobađanje od plaćanja PDV-a pri uvozu dobara ostvaruje se u tijeku carinskog postupka uz predočenje isprava koje su određene carinskim propisima.
Odredbom članka 3. stavak 1. točka 3. Zakona o posebnom porezu na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Nar. nov., br. 13/97, 105/99 i 55/00), propisano je da su predmet oporezivanja, između ostalog, i plovila koja se uvoze ili proizvode i prodaju u Republici Hrvatskoj. Pod plovilom u smislu Zakona, razumijeva se plovilo - brod ili brodica (jahta) i čamac unutarnje plovidbe što služi razonodi, športu ili rekreaciji.
Posebni porez na plovila ne plaća se ako se njima obavlja registrirana djelatnost što vlasnici dokazuju rješenjem u svezi s obavljanjem djelatnosti, odnosno aktom o upisu u sudski registar koji se prilaže uz prijavu.
Ako se u predmetnom slučaju radi o uvozu plovila za potrebe športskog kluba koji će služiti za obavljanje djelatnosti kluba, ne plaća se posebni porez pri uvozu tih plovila.
Za oslobođenje od plaćanja carine pri uvozu plovila, koja su kao donacije dana športskoj udruzi, nadležna je Carinska uprava.
Klasa: 410-19/99-01/558, Ur.br.: 513-07/01-3 Zagreb, 26. travanj 2001.
PDV na naknadu za izgradnju crpilišta

Komunalno poduzeće - Vodovod naplaćuje naknade od građana i gospodarstva, a sredstva prikupljena od naknade, namijenjena su za izgradnju crpilišta. Sredstva se prikupljaju na temelju odluke rješenja Poglavarstva Grada. Poglavarstvo je donijelo rješenje da se za otplatu kredita Svjetske banke za obnovu i razvoj, radi izgradnje crpilišta prikupe sredstva od domaćinstava 2,00 kune po m3 vode.
Postavljeno je pitanje plaća li se na navedena namjenska sredstva PDV i porez na dobit, budući da se iz tih sredstava vraća kredit i pokrivaju troškovi amortizacije, a u poslovnim knjigama iskazuju se kao odgođeni prihod po MRS-u 20, na što je Ministarstvo financija odgovorilo:
U članku 18. stavku 3. i 4. Zakona o komunalnom gospodarstvu (Nar. nov., br. 36/95 do 129/00), propisano je da cijena komunalne usluge može sadržavati i iznos za financiranje gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture na području jedinica lokalne samouprave. Iznos za financiranje gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture u računu za isporučenu komunalnu uslugu iskazuje se posebno i ta se sredstva doznačuju u proračun jedinice lokalne samouprave.
Dakle, prikupljena sredstva su ozakonjena davanja građana i drugih korisnika komunalne usluge, u ovom slučaju vode, koje propisuje poglavarstvo jedinice lokalne samouprave, koja nisu naknada za uslugu, a nisu imenovana niti porezom niti doprinosom, nego su u računovodstvenom i obračunskom smislu prinudna potpora.
Prema odredbi članka 14. Zakona o porezu na dobit (Nar. nov., br. 35/95 i 106/96), osnovica poreza na dobit utvrđuje se na temelju poslovnih knjiga koje se vode sukladno propisima o računovodstvu i financijskim izvješćima (bilanca, račun dobiti i gubitka). Propisi o računovodstvu propisuju obvezu primjene Međunarodnih računovodstvenih standarda. Na koji će se način primljena sredstva iskazivati u poslovnim knjigama, ovisi o računovodstvenoj politici komunalnog poduzeća. Prema MRS-u 20, koji uređuje ovo pitanje, dopušten je kapitalni i dobitni pristup.
Kapitalni pristup se primjenjuje, u pravilu, u slučajevima kada davatelj sredstava, u ovom slučaju građanin i gospodarski i drugi subjekti, postaje suvlasnikom ili povećava svoj vlasnički udjel u poduzeću. U tom slučaju osnovica poreza na dobit umanjuje se za iznos takvog ulaganja, u smislu odredbe članka 5. stavka 1. Zakona o porezu na dobit.
Kod dobitnog pristupa, primljena sredstva iskazuju se kao odgođeni prihod koji se unosi u prihod razdoblja (dobit) u istom razdoblju kada i odnosni rashodi. Kada se radi o sredstvima koja se amortiziraju, unose se u prihode (dobit) u razdobljima i omjerima u kojima se tereti amortizacija, pri čemu ne dolazi do povećanja porezne osnovice. Dio koji se odnosi na otplatu kredita ne predstavlja obračunsku stavku (nije prihod), nego samo račun prikupljenih sredstava koji se prazni plaćanjem obveze za kredit.
Prema navedenom, prikupljena sredstva za izgradnju objekata kapitalne infrastrukture građana, gospodarskih i drugih subjekata, ne povećavaju poreznu osnovicu i ne oporezuju se porezom na dobit, neovisno o tome evidentiraju li se po kapitalnom ili dobitnom pristupu.
Glede primjene Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 127/00), sredstva prikupljena za izgradnju objekta komunalne infrastrukture, javnih dobara, nisu naknada za isporučeno dobro ili obavljenu uslugu, u smislu odredbe članka 2. stavka 1. navedenog Zakona, nego potpora za izgradnju javnih dobara, te se na ta sredstva ne plaća PDV, u smislu odredbi članka 8. stavka 1. Zakona i članka 3. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 109/00).
Klasa: 410-01/01-01/513,  Ur.br.: 513-07/01-4 Zagreb, 6. lipanj 2001.
Naknade koje ubiru Hrvatske autoceste

Odredbama članka 2. stavak 1. točka 1a. Zakona o PDV-u, propisano je da se PDV plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
U članku 29. stavak 1. Pravilnika o PDV-u propisano je da je poduzetnik svaka pravna i fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda.
Činjenica je da trgovačko društvo Hrvatske autoceste d.o.o. obavlja samostalno i trajno gospodarsku djelatnost - upravljanja, građenja i održavanja autocesta, pa je obveznik PDV-a na isporuke oporezivih dobara i usluga u smislu članka 2. stavak 1. Zakona.
Međutim, članak 8. stavak 1. Zakona, propisuje da u poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe, što se smatra prolaznim stavkama u smislu članka 5 1. stavak 10. Pravilnika.
Budući da naknada koju Hrvatske autoceste naplaćuju za usluge korištenja autocesta i objekata ne ulazi u prihod društva nego je Hrvatske autoceste uplaćuju u korist Državnog proračuna, ne podliježe oporezivanju PDV-om. 
Klasa:410-19/01-01/305, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 27. lipanj 2001.
Naknada za financiranje javnih cesta

U članku 9. stavak I. Zakona o PDV-u, propisano je da poreznu osnovicu pri uvozu čini carinska osnovica utvrđena prema carinskim propisima uvećana za carinu, druge pristojbe i posebne poreze koji se plaćaju u postupku uvoznoga carinjenja.
Člankom 63.a) Zakona o javnim cestama propisano je da se u pogledu nastanka obveze obračunavanja naknade, rokova za uplatu, oslobođenja od plaćanja i prava na povrat naknade, te vođenje evidencija, primjenjuju odredbe Zakona o posebnom porezu na naftne derivate.
Budući da je člankom 6. stavak 1. točka 2. Zakona o posebnom porezu na naftne derivate (Nar. nov., br. 55/00 do 27/01), propisano da obveza obračunavanja posebnog poreza na naftne derivate nastaje u trenutku carinjenja, odnosno nastanka obveze plaćanja carine i drugih uvoznih davanja kad se naftni derivati isporučuju izravno krajnjim potrošačima, razvidno je da se i naknada za financiranje građenja i održavanja javnih cesta naplaćuje pri uvozu naftnih derivata krajnjim potrošačima, te u skladu sa člankom 9. stavak l. Zakona o PDV-u podliježe oporezivanju PDV-om. 
Klasa: 410-19/01-01/201, Ur.br.: 513-0 7/02-2 Zagreb, 17. srpanj 2001.

12. Usluge srednjoškolskog obrazovanja koje provodi auto škola

Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), plaćanje PDV-a, između ostalih, oslobođene su usluge i isporuke dobara predškolskih, osnovnih, srednjih i visokoškolskih ustanova te ustanove učeničkog i studentskog standarda.
Uslugama i isporukama koje su oslobođene PDV-a, smatraju se prema odredbi članka 63. stavak 2. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01) i usluge ustanova za trajnu naobrazbu i kulturu koje se obavljaju prema programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa te isporuke dobara u okviru obavljanja tih usluga.
Ministarstvo prosvjete i športa nas je svojim dopisom, klasa: 023-03/02-01/301, ur. br.: 513-04/01 -02-2 od 19. lipnja 2002. godine, izvijestilo da prema članku 25. stavak 1. Zakona o srednjem školstvu (Nar. nov., br. 19/92, 27/93, 50/95 i 59/01) srednjoškolsko obrazovanje odraslih obuhvaća posebne programe za stjecanje srednje školske ili stručne spreme, niže stručne spreme, programe prekvalifikacije i programe osposobljavanja i usavršavanja. Programe srednjoškolskog obrazovanja odraslih može izvoditi srednja škola, pučko otvoreno učilište ili druge ustanove pod uvjetima propisanim člankom 27. Zakona o srednjem školstvu koje temeljem rješenja Ministarstva prosvjete i športa izvode programe obrazovanja odraslih, uključivo i programe usavršavanja, pa ih treba jednako tretirati i u pogledu njihovih prava i obveza prema odredbama Zakona o PDV-u.
U skladu s navedenim, na usluge obrazovanja odraslih uključivo i programe usavršavanja koje na temelju rješenja Ministarstva prosvjete i športa izvode ustanove registrirane za obrazovanje odraslih programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa, primjenjuje se porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o PDV-u i članka 63. stavak 2. Pravilnika o PDV-u.
Iz priložene dokumentacije razvidno je da je Auto škola »A« društvo s ograničenom odgovornošću i da nije registrirana kao ustanova za trajnu naobrazbu i kulturu, pa se na usluge koje obavlja ne može primijeniti porezno oslobođenje iz članka 11. stavka 1. točke 8. Zakona i članka 63. stavak 2. Pravilnika.
Klasa: 410-19/01-01/426, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 18. rujan 2001.
Potpora za istraživački projekt

Prema odredbama Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), PDV-om se oporezuju isporuke dobara i usluga koje obave poduzetnici - porezni obveznici. Poduzetnikom u smislu odredbi Zakona smatra se svaka pravna ili fizička osoba koja samostalno, trajno i s namjerom ostvarivanja prihoda obavlja djelatnost odnosno isporuke dobara i usluga.
Porezni obveznik PDV-a je prema odredbi članka 6. stavak 1. Zakona, poduzetnik koji isporučuje dobra ili obavlja usluge.
Isporuka u općenitom smislu postoji kada isporučitelj daje primatelju gospodarsku vrijednost i za to prima određenu naknadu.
U svakom konkretnom slučaju se procjenjuje postoji li isporuka koja podliježe oporezivanju. Ako postoji isporuka dobra ili usluge, tada naknada koju isporučitelj primi za obavljenu isporuku predstavlja osnovicu za obračun PDV-a u smislu odredbe članka 8. Zakona.
Ako je Ministarstvo turizma dalo novčana sredstva Institutu za potporu za istraživački projekt od općeg interesa, Ministarstvo turizma ne ispunjava obvezu plaćanja naknade za primljenu isporuku i prema tome sredstva koja doznači Institutu ne predstavljaju naknadu za isporuku te ne podliježu oporezivanju, jer između Ministarstva turizma i Instituta ne postoji isporuka.
Klasa: 410-19/01-01/461, Ur.br.: 513-07/01-3 Zagreb, 11. listopad 2001.

Ustanova za socijalnu skrb koja je registrirana u trgovačkom sudu

Člankom 11. stavak 1. točka 6. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), propisano je da su oslobođene plaćanja PDV-a, između ostalog, i isporuke dobara što ih obavljaju ustanove socijalne skrbi pod uvjetom da djelatnost obavljaju u skladu s posebnim propisima.
Iz predočene dokumentacije razvidno je da je rješenjem kod Trgovačkog suda ova ustanova upisana u sudski registar kao »Dom za smještaj starijih i nemoćnih osoba«.
Prema predočenoj dokumentaciji razvidno je da ova ustanova ima i rješenje Ministarstva rada i socijalne skrbi kojim se utvrđuje da prema Odluci o osnivanju ustanove socijalne skrbi, sukladno Zakonu o socijalnoj skrbi i Zakonu o ustanovama, ispunjava uvjete prema Pravilniku o vrsti doma za djecu i doma za odrasle i njihovoj djelatnosti, te uvjetima glede prostora, opreme i potrebnih stručnih i drugih djelatnika (Nar. nov., br. 101 /99), što znači da obavlja djelatnost po posebnim propisima.
Stoga smatramo da bez obzira na upis u registar Trgovačkog suda kao ustanove za smještaj starijih i nemoćnih osoba, ova ustanova obavlja djelatnost po posebnim propisima prema rješenju Ministarstva rada i socijalne skrbi, pa je oslobođena plaćanja PDV-a u smislu članka 11. stavak 1. točka 6. Zakona.
To znači da nije obvezna obračunavati PDV po izlaznim računima za obavljene usluge iz djelatnosti koju obavlja po posebnim propisima, ali nema ni pravo povrata poreza po ulaznim računima koji su zaračunali dobavljači dobara i usluga.
Klasa: 410-19/01-01/477, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 12. listopad 2001.
Promidžbene usluge koje su obavili poduzetnici sa sjedištem u inozemstvu

Zakon o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) poduzetnikom, a time i mogućim poreznim obveznikom, smatra svaku pravnu i fizičku osobu koja djelatnost obavlja samostalno, trajno i s namjerom ostvarivanja prihoda.
Prema navodima u upitu Turistička zajednica se financira isključivo od turističke članarine i boravišne pristojbe, ne obavlja nikakve isporuke dobara ili usluga te nije u sustavu PDV-a, a djelatnost joj je promidžba Grada Zagreba, kao turističke destinacije.
U tom smislu turističke zajednice, ako nemaju isporuka dobara i usluga, nisu poduzetnici u smislu odredbi Zakona o PDV-u, o čemu smo se izjasnili u našem pismu, klasa: 410-19/99-01/179, ur. br.: 513-07/99-2 od 23. travnja 1999. godine.
Odredbom članka 19. stavak 2. Zakona, propisano je ako domaćem poduzetniku uslugu obavi poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu, domaći je poduzetnik obvezan platiti PDV Ova odredbe se odnosi na usluge s elementom inozemnosti, koje se prema odredbama članka 5. Zakona oporezuju u tuzemstvu.
Promidžbene usluge, koje inozemni poduzetnik obavi tuzemnom poduzetniku, oporezuju se prema sjedištu poduzeća primatelja, kako je to propisano odredbom članka 5. stavak 6. točka 2. Zakona.
Budući da turistička zajednica, ako obavlja svoju osnovnu djelatnost, nije poduzetnik, na nju se odnosi odredba članka 9. stavak 2. Zakona, te nije obvezna zaračunati i uplatiti PDV na promidžbene usluge koje joj je obavio inozemni poduzetnik. 
Klasa: 410-19/01-01/513, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 9. studeni 2001.
Prodaja diplomatskim predstavništvima

Na temelju kojeg dokumenta izdati račun bez PDV-a Crvenom križu, veleposlanstvima i konzulatima, te izdaju li se takvi računi u praksi na blagajnama s ostalim računima ili mora postojati posebna blagajna za takve klijente?
Prema odredbi članka 13. stavak I. točka 3. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), plaćanja PDV-a oslobođene su isporuke dobara i usluga diplomatskim i konzularnim predstavništvima pod uvjetom uzajamnosti.
Odredbom članka 73. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01), propisan je postupak ostvarivanja ovog poreznog oslobođenja.
Osobe iz članka 13. stavak 1. točka 3. Zakona, oslobođenje mogu ostvariti izravno kod prodavatelja, odnosno izvršitelja usluge na temelju potvrde nadležnog državnog tijela - Državnog protokola koje utvrđuje jesu li ispunjeni uvjeti za primjenu ovog poreznog oslobođenja.
Porezni obveznik kao dokaz da je obavio isporuke za koje je propisano oslobođenje u članku 13. stavak 1. točka 3. Zakona, mora u svojoj dokumentaciji imati potvrdu Državnog protokola na temelju koje dokazuje da je kupac ostvario pravo na besporeznu nabavu dobara i usluga. U računu za isporučena dobra ili obavljene usluge isporučitelj je obvezan pozvati se na porezno oslobođenje iz članka 13. stavak 1. točka 3. Zakona.
Državni protokol za svaku isporuku dobara i usluga izdaje posebnu potvrdu, na temelju koje osobe iz članka 13. stavak 1. točka 3. Zakona, mogu ostvariti pravo na porezno oslobođenje.
Crveni križ, kao i ostale humanitarne organizacije, oslobođen je plaćanja PDV-a prema odredbi članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona, samo kada nabavlja dobra i usluge koje se plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije.
Postupak za ostvarivanje ovog poreznog oslobođenja propisan je odredbom članka 73b. Pravilnika. Primatelj inozemne novčane donacije treba ishoditi potvrdu (obrazac P) nadležnog područnog ureda Porezne uprave u kojoj je naveden iznos do kojeg primatelj donacije može nabavljati dobra i usluge bez plaćanja PDV-a. Primatelj donacije kao kupac podnosi prodavatelju navedenu potvrdu u koju prodavatelj unosi podatak o isporučenim dobrima i uslugama bez poreza, ovjerava taj podatak i za sebe zadržava presliku potvrde kao dokaz o besporeznoj isporuci dobara i usluga. U izdanom računu prodavatelj obvezno navodi da je isporuka obavljena bez obračuna PDV-a temeljem potvrde nadležnog područnog ureda Porezne uprave, s naznakom broja i nadnevka potvrde.
U računu, osim toga, mora biti navedena i naznaka da se radi o poreznom oslobođenju iz članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona, kako je to propisano odredbom članka 75. Pravilnika.
Zakon i Pravilnik ne propisuju obvezu postojanja posebne blagajne za isporuke kupcima koji su oslobođeni PDV-a, već to porezni obveznik organizira sam na način koji mu u organizacijskim smislu najviše odgovara.
Klasa: 410-19/01-01/542, Ur.br.: 513-07/01-3 Zagreb, 22. studeni 2001.
Sporazum o gospodarskoj, tehničkoj i srodnoj pomoći koji je Vlada RH potpisala s Vladom SAD-a

Prema odredbama članka 12. točka 12. i članka 13. stavak I. točka 5. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i članka 70. i 73b. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01), ne plaća se PDV pri uvozu dobara koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima, tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, neprofitnim
organizacijama, ustanovama i udrugama, kao i pri nabavi dobara i usluga u tuzemstvu i iz uvoza koje navedene osoba plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija, uz proceduru propisanu Pravilnikom.
Prema navedenom, oslobođenje od plaćanja PDV-a za primljene donacije odnosno nabavu dobara iz primljene inozemne novčane donacije propisano odredbama članka 12. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o PDV-u, ne može se primijeniti na poljoprivrednu zadrugu kao primatelja donacije.
Vlada Republike Hrvatske potpisala je 6. svibnja 1994. godine s Vladom Sjedinjenih Američkih Država Sporazum o gospodarskoj, tehničkoj i srodnoj pomoći.
Prema odredbi članka 3. navedenog Sporazuma, sav materijal, oprema ili novčana sredstva dostavljena u Republiku Hrvatsku ili stečena u Republici Hrvatskoj od strane Vlade Sjedinjenih Američkih Država, kao i sve fizičke i pravne osobe koje financira Vlada Sjedinjenih Američkih Država za potrebe programa ili projekata pomoći prema ovom Sporazumu, a pod uvjetom da se koriste u svezi s programima i projektima pomoći, oslobađaju se od poreza na vlasništvo ili korištenje imovine te od svih drugih poreza. Uvoz, izvoz, nabavka, korištenje ili raspolaganje svom takvom opskrbom, materijalom, opremom ili novčanim sredstvima u svezi s projektima pomoći, oslobađaju se od svih pristojbi, carinskih davanja, uvoznih i izvoznih poreza, poreza na promet i poreza na raspolaganje imovine, te drugih poreza ili sličnih nameta u Republici Hrvatskoj.
Budući da je Poljoprivredna zadruga primila sredstva u okviru projekta USAID koji se financira sredstvima Vlade SAD-a, može se ostvariti porezno oslobođenje, temeljem navedenog Sporazuma koji ima snagu međunarodnog ugovora.
Zakonom o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), nisu izričito propisana porezna oslobođenja u slučaju kada je to ugovoreno odredbama međunarodnog ugovora.
Međutim, u slučajevima kada je Republika Hrvatska sklopila međunarodni ugovor u smislu odredbe članka 140. Ustava Republike Hrvatske, koji je sklopljen, potvrđen i objavljen u skladu s odredbama Ustava, a koji je na snazi, on čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske i po pravnoj snazi je nadređen domaćem zakonodavstvu, što znači da se i eventualna porezna oslobođenja propisana jednim takvim ugovorom na odgovarajući način primjenjuju na isporuke dobara i usluga.
Odredbom članka 73c. Pravilnika o PDV-u, propisan je postupak ostvarivanja poreznih oslobođenja koja su utvrđena međunarodnim ugovorom koji obvezuje Republiku Hrvatsku.
Nadležno tijelo koje je nositelj provedbe pojedinog međunarodnog ugovora, izdaje propisanu potvrdu na temelju koje korisnik povlastice može ostvariti oslobođenje od plaćanja PDV-a. Budući da je porezni obveznik u sustavu PDV-a isporučitelj dobara i usluga, navedena potvrda nadležnog državnog tijela, koju mu pri nabavi dobara i usluga uručuje kupac, koji temeljem međunarodnog ugovora ima pravo na porezno oslobođenje, služi poreznom obvezniku kao dokaz da je imao pravo ne zaračunati PDV pri isporuci dobara i usluga.
Prema pismu Ministarstva vanjskih poslova, Odjela za međunarodnopravne poslove, klasa: 012-5/99-48/01, ur. br.: 521-05-01 /09-00-02 od 4. rujna 2000. godine, u obje države su ispunjeni uvjeti za njegovo stupanje na snagu, te ne postoje pravne smetnje za njegovu primjenu. Vlada Republike Hrvatske je potvrdila Sporazum 16. ožujka 1995. godine (Nar. nov. - Međunarodni ugovori, br. 3/95).
Prema odredbi članka 3. Uredbe o potvrđivanju Sporazuma, Ministarstvo gospodarstva je tijelo državne uprave nadležno za provedbu Uredbe.
U svezi s navedenim, korisnik poreznog oslobođenja mora od Ministarstva gospodarstva zatražiti propisanu potvrdu na temelju koje će moći ostvariti oslobođenje od plaćanja PDV-a. 
Klasa: 410-19/01-01/526, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 27. studeni2001.

Društva za upravljanje obveznim mirovinskim fondovima nisu obveznici PDV-a

Prema odredbi članka 11. stavak 3. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), PDV se ne plaća na promet zlatnih poluga koji obavlja Hrvatska narodna banka, domaćih i stranih sredstava plaćanja, novčanih potraživanja, vrijednosnica i udjela u poduzećima.
Prema odredbi članka 69. stavak 2. i 3. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01), isporukama vrijednosnica se smatraju vrijednosni papiri iz Zakona o izdavanju i prometu vrijednosnim papirima, odnosno državne obveznice i biljezi, kao i usluge čuvanja i upravljanja vrijednosnim papirima, poslovi uvođenja vrijednosnih papira kao i usluge čuvanja i upravljanja vrijednosnim papirima, poslovi uvođenja vrijednosnih papira na burzu, usluge preuzimanja i plasiranja novih emisija vrijednosnih papira kao i posredničke usluge u svezi s ovim poslovima.
Predmet poslovanja društva za upravljanje mirovinskim fondovima prema odredbi članka 6. stavak 1. Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima (Nar. nov., br. 49/99) isključivo je osnivanje mirovinskog fonda i upravljanje tim fondom koji predstavlja zasebnu imovinu bez pravne osobnosti. Nadzorni odbor mirovinskog fonda utvrđuje načela ulaganja imovine mirovinskog fonda u skladu s odredbama i načelima koja propisuje Zakon, prema kojima se imovina mirovinskog fonda može ulagati u kratkoročne i dugoročne vrijednosne papire odnosno udjele kako je to propisano odredbom članka 69. Zakona.
U skladu s navedenim, mišljenja smo da se poslovi upravljanja mirovinskim fondovima smatraju poslovima upravljanja vrijednosnim papirima, na koje se prema odredbi članka 11. stavak 3. Zakona o PDV-u i članka 69. stavak 3. Pravilnika o PDV-u, ne plaća PDV.
Klasa: 410-01/00-01/232, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 25. travanj 2000.
Ulaganja u inozemnu tvrtku

Odredbom članka 13. stavka 1. točke 1. i stavka 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 105/99), propisano je da su plaćanja PDV-a oslobođene izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara, uz uvjet da su naplaćene u skladu s propisima o vanjskotrgovinskom i deviznom poslovanju.
Vanjskotrgovinsko poslovanje uređeno je Zakonom o trgovini (Nar. nov., br. 11/96 i 75/99), gdje je u članku 27. propisano da izvoznik može izvoziti robu i usluge bez naplate protuvrijednosti, ako je to u vezi s obavljanjem njegove gospodarske djelatnosti i ako roba koja se izvozi ne služi za daljnju prodaju. To znači da za robu koja se izvozi u svrhu povećanja udjela u trgovačkom društvu nema plaćanja protuvrijednosti, te se smatra da je izvoz obavljen u skladu s propisanim uvjetima o plaćanju. U članku 52. istog Zakona, propisana je procedura za domaću pravnu osobu koja osniva tvrtku ili podružnicu u inozemstvu ili ulaže u inozemnu tvrtku, po kojim odredbama je domaća pravna osoba o svojim aktivnostima dužna izvijestiti Ministarstvo gospodarstva.
U skladu s navedenim, smatra se da je propisani uvjet o naplati izvezenih dobara u skladu s vanjskotrgovinskim propisima ispunjen ako izvoz nije naplaćen, jer naplata nije predviđena tim propisima, a što je slučaj kod izvoza dobara u svrhu ulaganja u stranu tvrtku. U ovom slučaju, kada se izvezenim dobrima povećava udjel u trgovačkom društvu u inozemstvu, potrebno je ispuniti i uvjete iz članka 52. Zakona o trgovini, tj. izvijestiti Ministarstvo gospodarstva o povećanju udjela u inozemnom društvu.
Klasa; 410-19/00-01/613, Ur.br.: 513-0 7/00-2 Zagreb, 1. rujan 2000.
Usluge obuke djelatnika obavljane poslovnoj jedinici u inozemstvu

U smislu odredaba članka 14. stavak 2. točka 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), inozemnim naručiteljem smatra se inozemna poslovna jedinica tuzemnog poduzetnika.
Člankom 5. stavak 3. Zakona, propisano je da se mjestom obavljanja usluga razumijeva sjedište poduzeća koje obavlja usluge ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju, što se smatra općim načelom koje se primjenjuje pri oporezivanju usluga, ako Zakonom nije drukčije određeno.
Članak 5. stavak 4. točka 3a. Zakona propisuje, između ostalog, da se mjestom obavljanja usluga smatra mjesto gdje je usluga stvarno obavljena kada se radi o nastavnim uslugama i njihovim organiziranjem.
Porezni obveznik je obavio u Republici Hrvatskoj komercijalno-tehničke usluge i obuku djelatnika zavarivača za potrebe poslovne jedinice u inozemstvu. Navedene usluge podliježu oporezivanju prema mjestu gdje je usluga stvarno obavljena (usluga obuke i organiziranja) odnosno prema sjedištu poduzeća za komercijalno-tehničke usluge što ih je poduzeće obavilo za poslovnu jedinicu.
Stoga je poduzeće obveznik PDV-a kada obavlja navedene usluge.
Klasa: 410-19/00-01/657, Ur.br.: 513-07/00-5 Zagreb. 27. rujan 2000.

Usluge servisiranja izvezenih proizvoda u garantnom roku

1. Prema odredbi članka 5. stavka 4. točka 3c) Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), mjestom obavljanja usluga koje se obavljaju na pokretnim fizičkim dobrima, smatra se mjesto gdje je usluga stvarno obavljena. Ako je u konkretnom slučaju inozemni poduzetnik domaćem poduzetniku obavio uslugu servisiranja proizvoda u inozemstvu, tada je mjesto obavljanja te usluge u inozemstvu i ona se ne oporezuje prema odredbama hrvatskog Zakona o PDV-u. Pri određivanju mjesta oporezivanja, činjenica da se radi o uslugama servisiranja u garantnom roku pritom ne igra nikakvu ulogu, jer je uslugu pružio inozemni poduzetnik tuzemnom poduzetniku na temelju posebnog obvezno-pravnog odnosa.

2. Prema odredbi članka 13. stavak 2. Zakona, na izvozne isporuke dobara koje nisu naplaćene u skladu s propisima o vanjskotrgovinskom i deviznom poslovanju, plaća se PDV
Kod obavljenog izvoza koji se naplaćuje kompenzacijskim poslovima s inozemstvom tj. uvozom roba ili usluga u istoj vrijednosti, u skladu s odredbama i postupcima propisanim Zakonom o trgovini (Nar. nov., br. 1 1/96) i Odlukom o obavljanju kompenzacijskih poslova s inozemstvom (Nar. nov., br. 54/97), porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je istekao rok za obavljanje kompenzacijskog posla s inozemstvom.
Sve do isteka roka navedenog u rješenju za obavljanje kompenzacijskog posla, pa i eventualnog produljenja toga roka, izvezena dobra zadovoljavaju propise o vanjskotrgovinskom i deviznom poslovanju koji se tiču rokova naplate i temeljem te činjenice ne nastaje obveza plaćanja PDV-a prema odredbi članka 13. stavak 2. Zakona o PDV-u.
Klasa: 410-19/01-01/296, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 28. lipanj 2001.
Usluge u međunarodnom telekomunikacijskom prometu

Prema odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) telekomunikacijske usluge koje jedan hrvatski operator, npr. HT, obavi inozemnom operatoru načelno se oporezuju prema odredbama hrvatskog Zakona o PDV-u, po stopi od 22%.
Republika Hrvatska je pristupila međunarodnoj telekomunikacijskoj udruzi te je 1992. godine prihvatila Statut i Konvenciju Međunarodne telekomunikacijske udruge koji su objavljeni u Nar. nov. - Međunarodni ugovori, br. 9/94.
Prema odredbama Statuta - članak 4. stavak 3., instrument Međunarodne telekomunikacijske udruge, osim Statuta i Konvencije je i Međunarodni telekomunikacijski pravilnik. Prema odredbi članka 6. tog Pravilnika i dodatka 1. točka 1.6. tog Pravilnika, porezi na međunarodne telekomunikacijske usluge obračunavaju se samo u odnosu na međunarodne telekomunikacijske usluge zaračunate korisnicima u toj zemlji, a ne zaračunavaju se na međunarodne telekomunikacijske usluge između međusobno priznatih operatora.
Međunarodni ugovor u smislu odredbe članka 134. Ustava Republike Hrvatske, koji je sklopljen, potvrđen i objavljen u skladu s odredbama Ustava, a koji je na snazi, čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske i po pravnoj snazi je nadređen domaćem zakonodavstvu.
U skladu s navedenim, na telekomunikacijske usluge koje hrvatski operatori zaračunavaju inozemnim operatorima, temeljem propisa Međunarodne telekomunikacijske udruge, koji imaju snagu međunarodnih ugovora koji obvezuju Republiku Hrvatsku i čije su odredbe po pravnoj snazi nadređene odredbama Zakona o PDV-u, ne zaračunava se PDV.

Odredbom članka 73c. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01) propisan je postupak za ostvarivanje poreznih oslobođenja kada se radi o oslobođenjima koja su propisana međunarodnim ugovorima koji obvezuju Republiku Hrvatsku.
Smatramo da je u konkretnom slučaju kada se radi o telekomunikacijskim uslugama, Ministarstvo pomorstva, prometa i veza, državno tijelo nadležno za izdavanje potvrde na temelju koje se ostvaruje ovo porezno oslobođenje.
Klasa:410-19/02-01/12, Ur.br.: 513-07/02-2 Zagreb, 31. siječanj 2002.
Servisiranje zrakoplova u inozemstvu

Odredbama članka 5. stavak 4. točka 3c) Zakona o PDV-u, propisano je da se mjestom obavljanja usluga na pokretnim fizičkim dobrima, smatra mjesto gdje je usluga stvarno obavljena.
Ako je uslugu servisiranja - u ovom slučaju zrakoplova i njegovih dijelova, obavio domaćem poduzetniku inozemni poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu, tada je mjesto obavljanja te usluge u inozemstvu i ne oporezuje se prema hrvatskom Zakonu o PDV-u.
Ako je inozemni poduzetnik, osim usluge servisiranja, na nekom dobru (zrakoplovu) ugradio i nove dijelove - motor i sl., tada se porezna osnovica utvrđuje prema carinskim propisima uključujući i naknadu plaćenu za oplemenjivanje, kako je propisano člankom 9. stavak 2. Zakona o PDV-u i člankom 56. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01). Porez obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi carinski postupak zajedno s obračunom i naplatom carinskog duga, prema propisima i obračunu o naplati carinskog duga u skladu s odredbama članka 7. stavak 5. Zakona o PDV-u.
Pri provođenju carinskog postupka kod carinjenja pokretnih dobara nakon obavljene usluge samo servisiranja u inozemstvu ili usluge servisiranja s ugradnjom nekih dijelova, carinarnice se moraju pridržavati navedenih odredbi Zakona o PDV-u. 
Klasa: 410-19/02-02/302, Ur.br.: 513-07/02-2 Zagreb, 31. srpanj 2002.
Konzultantske usluge

Za usluge s elementom inozemnosti prema odredbama Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) potrebno je u skladu s odredbama članka 5. Zakona, odrediti mjesto oporezivanja da bi se odredilo oporezuje li se određena usluga prema odredbama hrvatskog Zakona o PDV-u ili ne.
Mjestom oporezivanja konzultantskih usluga koje hrvatski porezni obveznik obavi inozemnom poduzetniku, prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 3. u svezi s odredbom članka 5. stavak 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, smatra se sjedište poduzeća primatelja usluge.
Budući da je u konkretnom slučaju sjedište poduzeća primatelja usluge u inozemstvu, te hrvatski porezni obveznik na obavljenu konzultantsku uslugu inozemnom poduzetniku ne zaračunava PDV.
Pri tome za određivanje mjesta oporezivanja konzultantske usluge koju hrvatski porezni obveznik obavi inozemnom poduzetniku prema odredbama članka 5. Zakona, nije bitno gdje se usluga stvarno obavlja.
Na isti način se mjesto oporezivanja usluge određuje i za konzultantske usluge koje hrvatski porezni obveznik obavi inozemnom poduzetniku, a zavisne troškove nastale u svezi s obavljanjem tih usluga zaračunava domaćem poduzetniku.
Zakon o PDV-u, ne poznaje pojam »zavisnih troškova«, već su predmet oporezivanja isporuke dobara i usluga. Ako hrvatski porezni obveznik kao »zavisne troškove« zaračunava drugom hrvatskom poduzetniku obavljene isporuke dobara ili usluga, te isporuke podliježu oporezivanju, osim ako se ne radi o nekim isporukama za koje je odredbama Zakona, propisano porezno oslobođenje.
Klasa: 410-19/05-01/136 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb. 30. svibanj 2005.

 PDV - pomorska vozarina i ostali troškovi vezani uz pomorski promet

Tvrtka »Z« d.o.o. postavila nam je pitanje može li tvrtka registrirana u Hrvatskoj za obavljanje agencijskih poslova u međunarodnom pomorskom prometu ispostaviti račun za pruženu uslugu pomorske vozarine i ostalih troškova domaćoj tvrtki u ime tvrtke sa sjedištem u inozemstvu, tražiti plaćanje na svoj prolazni devizni račun u tuzemstvu, a na porezno oslobođenje pozvati se na Šestu smjernicu Europske unije?

Na postavljena pitanja odgovaramo u nastavku.
Iz spisa predmeta zaključujemo da je riječ o agencijskim pomorskim uslugama što ih obavlja domaća agencija za inozemnog kontejnerskog brodara, te u ime i za račun inozemnog brodara ispostavlja račun domaćoj tvrtki radi plaćanja pomorske vozarine od inozemne do domaće luke i ostalih troškova vezanih uz pomorski promet. Prema navedenom riječ je o platnom prometu s inozemstvom i obvezi plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
1. Platni promet s inozemstvom razumijeva plaćanje i naplatu izvoza i uvoza robe i usluga, a način obavljanja platnog prometa s inozemstvom propisan je Odlukom o načinu obavljanja platnog prometa s inozemstvom (Nar. nov., br. 99/99 do 7/96 - na snazi do 30. 9. 2005.), te Uredbom o provedbi Odluke o načinu obavljanja platnog prometa s inozemstvom (Nar. nov., br. 35/96 do 77/01). Navedenim odredbama propisano je, između ostalog, na koji način domaće osobe koje obavljaju agencijske poslove u međunarodnom prometu obavljaju naplatu i plaćanja na osnovi agencijskih poslova u međunarodnom prometu, te na koji način domaće osobe preko domaćih agencija mogu plaćati usluge u međunarodnom prometu koje im obavljaju strane osobe.
Stoga upit u svezi s pojašnjenjem navedenih zakonskih odredbi stranka treba uputiti Hrvatskoj narodnoj banci.
2. Odredbom članka 674. Pomorskog zakonika (Nar. nov., br. 181/04) propisano je da se ugovorom o pomorskoj agenciji pomorski agent obvezuje, na temelju opće ili posebne punomoći, u ime i za račun nalogodavatelja, obavljati pomorske agencijske poslove te poslove pomaganja, posredovanja i zastupanja, a nalogodavatelj se obvezuje pomorskom agentu nadoknaditi troškove i platiti nagradu.
Pomorski agencijski poslovi jesu posebice oni koji se odnose na plovidbu, brodove i njihovo iskorištavanje, a osobito na: prihvaćanje i otpremanje brodova, posredovanje pri sklapanju ugovora o iskorištavanju brodova, kupoprodaji, gradnji, preinaci i popravku brodova, osiguranju brodova, tereta i interesa, opskrbi zalihama, te na brigu o putnicima.
Prema odredbi članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/04) i članka 33b. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 77/04 - ispr.), za utvrđivanje mjesta obavljene usluge vrijedi opće načelo da je mjesto obavljanja usluge tamo gdje je sjedište odnosno stalno boravište poduzetnika koji usluge obavIja. Od ovog općeg načela, propisani su izuzeci u članku 5. stavcima 4. do 6. Zakona.
Između ostalog, odredbom članka 5.stavak 4. točka 2. Zakona, propisano je da se iznimno od odredbe stavka 3. toga članka, mjestom obavljanja u sluga smatra dionica puta gdje se obavlja prijevoz. Ako se usluga prijevoza ne obavlja samo u tuzemstvu, tada se ovaj Zakon primjenjuje samo na dio usluge koji otpada na tuzemstvo. Navedeno se odnosi na željeznički ili cestovni prijevoz. Naime, prema odredbi članka 33b. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost kod prekograničnog pomorskog, riječnog i zračnog prijevoza putnika i robe ne utvrđuje se dionica puta u tuzemstvu što znači da usluga prijevoza iz inozemstva u tuzemstvo i obratno ne podliježe oporezivanju prema odredbama hrvatskog zakona o porezu na dodanu vrijednost, te sukladno tome i usluge posredovanja u svezi s tim, što ih obavljaju agenti u pomorskom, riječnom i zračnom prijevozu, također ne podliježu oporezivanju prema odredbama toga Zakona.
Prema odredbi članka 5. stavak 4. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost mjesto oporezivanja posrednika usluge je mjesto isporuke dobra ili obavljene usluge za koju je obavIjeno posredovanje.
Odredbom članka 13. stavak 1. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da su plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene usluge što ih domaći poduzetnici obave u tuzemstvu inozemnim poduzetnicima koji obavljaju pomorski, zračni i riječni prijevoz, a koje propisuje ministar financija u skladu sa člankom 27. ovoga Zakona. Sukladno navedenoj zakonskoj odredbi, a prema članku 73a. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, oslobođene su plaćanja poreza usluge koje domaći poduzetnici obave u tuzemstvu inozemnim poduzetnicima koji obavljaju pomorski i riječni prijevoz: lučke pristojbe, usluge tegljenja i vezivanja brodova u hrvatskim morskim i riječnim lukama, usluge iskrcaja, ukrcaja, prekrcaja i skladištenja brodskog tereta u lukama, lučke, skladišne i agencijske usluge za terete brodova, odvoz smeća, praćenje rublja i usluge popravka brodova.
Tuzemna agencija se na računu za obavljene usluge što ga tuzemnom poduzetniku ispostavlja u ime i za račun inozemnog poduzetnika s kojim ima zaključen ugovor o zastupanju, treba se pozvati na hrvatski Zakon o porezu na dodanu vrijednost, a ne na Šestu smjernicu Europske unije.
Klasa: 410-19/05-01/92 Ur.br.: 513-07-21-01/05-3 Zagreb, 6. srpanj 2005.

Zahtjev za tumačenjem obračuna PDV-a na usluge prijevoza u teretnom cestovnom međunarodnom prijevozu

Vašim pismom postavili ste nam upit u svezi s obračunom poreza na dodanu vrijednost na usluge prijevoza dobara koja se izvoze u inozemstvo, kada ugovaratelj prijevoza iz razloga što nema svojih raspoloživih kapaciteta u datom trenutku angažira drugog prijevoznika. Konkretno, prijevoznička tvrtka »MATE TRANS« je dobila nalog od izvoznika robe »Izvoz« d.o.o. za prijevoz robe u inozemstvo. Budući da prijevoznik »MATE TRANS« nema trenutno raspoloživih kapaciteta, on angažira drugog prijevoznika »STIPE TRANS« koji izvrši uslugu prijevoza u inozemstvo.
Prilikom ispostavljanja računa »STIPE TRANS« ispostavlja račun za prijevoz prema prijevozniku »MATE TRANS«, a »MATE TRANS« ispostavlja račun izvozniku robe »IZVOZ« d.o.o.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 13. stavak I. točka I. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/04), plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara, uključujući prijevozne i druge otpremne usluge.
U konkretnom slučaju radi se o obavljanju usluge prijevoza dobara u izvozu temeljem dva obvezno-pravna odnosa čije su stranke različite osobe, a predmet i jednog i drugog obvezno-pravnog odnosa jest obavljanje usluge prijevoza izvoza dobara u inozemstvo. U prvom ugovorno-pravnom odnosu tvrtka »STIPE TRANS« na temelju naloga tvrtke »MATE TRANS« obavlja prijevoz dobara u izvozu. Kao dokaz da je obavljena usluga prijevoza u izvozu služi joj međunarodni tovarni list u kojem je tvrtka »STIPE TRANS« navedena kao stvarni izvršitelj usluge prijevoza u inozemstvo. U računu u kojem zaračunava obavljenu uslugu svom naručitelju - nalogodavcu tvrtki »MATE TRANS« poziva se na porezno oslobođenje iz članka 13. stavak 1. točka 1. Zakona.
Tvrtka »MATE TRANS« je temeljem drugog obvezno-pravnog odnosa koji postoji između nje i naručitelja prijevoza »IZVOZ« d.o.o. u poreznom smislu također obavila prijevoz dobara u izvozu, jer je predmet i tog obvezno-pravnog odnosa prijevoz robe u inozemstvo. U tom smislu tvrtka »MATE TRANS« pri ispostavljanju računa tvrtki »IZVOZ« d.o.o. za obavljenu uslugu prijevoza izvezene robe, također primjenjuje porezno oslobođenje iz članka 13. stavak 1. točka 1. Zakona. Kao dokaz da je obavljena navedena usluga služi mu račun prijevoznika »STIPE TRANS«, kopija tovarnog lista, narudžba tvrtke »IZVOZ« d.o.o. za obavljanjem usluge prijevoza i druge isprave.
Klasa: 410/00-01/187, Ur.br.: 513-0 7/00-2 Zagreb, 7. travanj 2000.
Izdavanje računa R-1 za plaćene carinske pristojbe i PDV pri uvozu
Prema odredbi članka 15. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 105/99), porezni obveznik mora ispostaviti račun za isporučena dobra ili obavljene usluge te na računu posebno iskazati iznos PDV-a.
Odredbom članka 75. stavak 3. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 112/99), propisano je da porezni obveznici, koji porez plaćaju prema izdanim računima, moraju izdavati račune s posebnom oznakom R-1, a obveznici koji porez plaćaju prema naplaćenim naknadama, račune s oznakom R-2.
Pri uvozu dobara porezna obveza prema odredbi članka 7. stavak 5. Zakona, nastaje danom nastanka obveze plaćanja carine, a porez obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi postupak uvoznog carinjenja zajedno s obračunom i naplatom carine.
Odredbe članka 15. Zakona odnosno članka 74. do 81. Pravilnika, ne propisuju obvezu izdavanja računa za plaćanje PDV-a od strane nadležnih carinarnica pri uvozu dobara.
PDV koji je nadležna carinarnica obračunala pri uvozu, uvoznik može odbiti kao pretporez, ako je porez plaćen pri uvozu te da je dobro uvezeno u tuzemstvo, za poduzetničke svrhe uvoznika. Uplatu poreza pri uvozu može obaviti sam uvoznik ili za njega netko drugi. Kao isprave za dokazivanje plaćenog poreza i prava na pretporez pri uvozu služe isprave o uvozu (carinske deklaracije) te isprave o plaćanjima poreza pri uvozu, kako je propisano odredbama članka 128. Pravilnika.
Klasa: 410-19/00-01/617, Ur.br.: 513-07/00-5 Zagreb, 28. rujan 2000.
Obveza čuvanja kopije računa

Odredbom članka 15. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i članka 74. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 80/00), propisano je da poduzetnik - porezni obveznik mora ispostaviti račun propisanog sadržaja za isporučena dobra i obavljene usluge. Račun se izdaje najmanje u dva primjerka od kojih se jedan uručuje kupcu, a drugi služi kao isprava za knjiženje.
Odredbama Zakona nije izričito propisano da drugi primjerak računa (kopija) obvezno mora biti čuvana u papirnatom obliku.
Udovoljeno je odredbama Zakona ako se kopija računa čuva na elektronskom mediju. Međutim, budući da je i svrha propisivanja obveze izdavanja računa u dva primjerka evidentiranje osnovnih promjena i poreznih obveza te nadzor nad izvršavanjem tih obveza, mora u svakom trenutku biti omogućeno da se na zahtjev poreznih tijela koja obavljaju nadzor obračunavanja i uplate poreznih obveza, računi otisnu i na papiru.
Odredbom članka 24. Zakona, propisan je rok od najmanje 5 godina od proteka godine na koju se odnosi, za čuvanje dokumentacije koja se odnosi na utvrđivanje i plaćanje poreza, a za dokumentaciju koja se odnosi na oporezivanje nekretnina rok je najmanje 10 godina od proteka godine na koju se odnosi. 
Klasa: 410-19/00-01/621, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 3. listopad 2000.

Kontrola traka registar-blagajne
Odredbom članka 15. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i članka 74. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 80/00) propisano je da poduzetnik - porezni obveznik mora ispostaviti račun propisanog sadržaja za isporučena dobra i obavljene usluge. Račun se izdaje najmanje u dva primjerka od kojih se jedan uručuje kupcu, a drugi služi kao isprava za knjiženje.
Ova odredba podrazumijeva da kopija računa mora odgovarati originalu. Međutim, kada se radi o evidentiranju prometa putem registar-blagajni, u slučaju da kontrolna traka ne sadrži podatke o izdavatelju računa, ali se nedvojbeno na drugi način može utvrditi vjerodostojnost kontrole trake (kontinuirani redoslijed brojeva računa, podaci o izdavatelju računa na početku i na kraju kontrolne trake), smatramo da je udovoljeno odredbama Zakona.
Klasa: 410-19/00-01/583, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 3. listopad 2000.
Obveza izdavanja računa od strane poreznog obveznika u stečaju

Do isporuke teretnog motornog vozila došlo je ovrhom nad imovinom dužnika. Provedba ovrhe povjerena je sudskom ovršitelju Trgovačkog suda u Zagrebu dana 28. veljače 2000. Stečajni postupak nad dužnikom otvoren je 27. ožujka 2000. Podnositelj zahtjeva navodi da vozilo ne može registrirati kod Ministarstva unutarnjih poslova jer mu isporučitelj - dužnik (sada u stečaju) do danas nije izdao račun. Stečajni upravitelj smatra da ne može izdati račun za vozilo koje je bilo isporučeno prije otvaranja stečajnog postupka, pa se postavlja pitanje obveze izdavanja računa.
Odredbama članka 7. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) propisano je da porezna obveza nastaje pri obračunu poreza prema fakturiranoj realizaciji (što vrijedi za obveznike koji se oporezuju porezom na dobit), za sve isporuke dobara istekom obračunskog razdoblja u kojem su isporuke obavljene. Obračunska razdoblja, prema članku 16. stavak 2. Zakona, su od 1. do posljednjeg dana u mjesecu.
Člankom 17. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 80/00), propisano je da se u postupku ovrhe smatra da je došlo do izravne dužnikove isporuke vjerovniku (kupcu) što podliježe poreznoj obvezi.
Prema navedenim odredbama, porezna obveza je nastala u obračunskom razdoblju kada je izvršena isporuka, a u ovom slučaju, kada je sudskim putem obavljena ovrha i sastavljen zapisnik o primopredaji teretnog motornog vozila (28. veljače 2000.).
Smatramo da je nebitno je li ispostavljen račun jer u ovom slučaju zapisnik - ako ima sve elemente računa, zamjenjuje račun. Naime, prema odredbama članka 15. stavak 2. Zakona, račun je svaka isprava prema kojoj porezni obveznik ili osoba kojoj on naloži, obračunava isporučena dobra i obavljene usluge, bez obzira na to kako se ta isprava naziva u poslovnom prometu.
Klasa: 471-01/00-01/193, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 22.veljača 2001.

Izdavanje računa pri naplati ulaznica za koncert

1. Treba li za prodane ulaznice za koncert izdavati račun za isporučena dobra ili obavljene usluge?

Ako se radi o računu koji jedan poduzetnik - obveznik PDV-a ispostavlja drugom poduzetniku - obvezniku PDV-a, račun mora sadržavati sve podatke propisane u članku 15. stavak 3. Zakona. Račun koji poduzetnik - obveznik PDV-a izdaje za gotovinski promet mora sadržavati najmanje podatke koji su propisani u članku 15. stavak 6. Zakona.
Obvezu izdavanja računa prema odredbi članka 15. stavak 8. Zakona, nemaju poduzetnici - obveznici PDV-a ako se pretežni dio vrijednosti prometa odnosi na maloprodaju dnevnog tiska, duhana i duhanskih prerađevina, lutrije, športske prognoze, lota, velda, maraka i drugih poštanskih vrijednosnica te prodaji na tržnicama i otvorenim prostorima.
Odredbom članka 74. stavak 6. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 109/00), propisano je da se pod tržnicama i otvorenim prostorima u smislu Zakona i Pravilnika, razumijevaju mjesta koja su određena od strane mjerodavnih tijela kao tržnice ili mjesta gdje se može prigodno trgovati odnosno obavljati usluge.
Koncert koji se održava na otvorenom organizira se na točno definiranom prostoru za koji je potrebno platiti ulaznicu da bi se moglo prisustvovati istome. U tom smislu, prostor na kome se održava koncert nije otvoreni prostor kao u slučaju tržnice ili drugog mjesta gdje se prema odluci mjerodavnih tijela može prigodno trgovati i gdje postoji slobodan pristup kupaca dobrima i uslugama koje se nude na tim mjestima.
U tom smislu smatramo da postoji obveza izdavanja računa u smislu odredbi članka 15. stavak 6. Zakona.

2. Može li se ulaznica smatrati računom, ako ne sadrži broj i nadnevak izdavanja, ime, adresu i porezni broj poduzetnika koji je organizator koncerta te ako sadrži sve elemente računa iz članka 15. stavak 6. Zakona, ali se sastoji od dva ili tri dijela od kojih se jedan ostavlja kao dokument za knjiženje te postoji mogućnost da na tom primjerku bude otisnut manji iznos naknade nego na primjerku koji dobiju posjetitelji?
Poduzetnik mora za isporučena dobra i obavljene usluge ispostaviti pisani račun najmanje u dva primjerka od kojih se jedan uručuje kupcu, a drugi služi kao isprava za knjiženje. Ako se ulaznica sastoji od dva ili tri dijela od kojih je svaki odvojen perforacijom, te se jedan dio ostavlja kao isprava za knjiženje, smatramo da se može prihvatiti kao knjigovodstvena isprava. Eventualne sumnje da je na tom primjerku otisnut manji iznos naknade za koncert nego na ostalim dijelovima ulaznice treba otkloniti u postupku nadzora, koristeći se raspoloživom dokumentacijom i metodama provjere.

3. Na ulaznicama koje su predmet nadzora otisnuta je napomena: »S kupljenom ulaznicom potražite posebno označeno mjesto za jedno piće gratis«. Kako postupiti u nadzoru ako priređivač sam toči piće gratis, a o tome nema nikakve isprave, te kako postupiti kada se piće moglo konzumirati u drugim ugostiteljskim objektima, a iz dokumentacije organizatora - poreznog obveznika se ne može točno utvrditi da je točeno piće kod drugih poreznih obveznika?
Radi se o jedinstvenoj isporuci koja istodobno ima obilježja usluge i isporuke dobara u smislu odredbe članka 6. stavak 2. Pravilnika, ali prevladava usluga jer je to gospodarski interes izvršitelja i primatelja usluge. U tom smislu ne radi se o isporuci pića bez naknade već je naknada za isporučeno piće sadržana u naknadi za tu jedinstvenu isporuku odnosno uslugu.
Klasa: 410-19/01-01/191, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb. 18. travanj 2001.
Evidencija primljenih predujmova za usluge organiziranog boravka stranih turista

Prema odredbi članka 7. stavak 4. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) za primljene predujmove porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem su naplaćeni. Za primljene predujmove mora se ispostaviti račun prema članku 15. stavak 3. Zakona. Prema odredbi članka 78. stavak 1. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 109/00), ispostavljeni račun za predujam je isprava u smislu i za potrebe Zakona o PDV-u. Pri isporuci dobra odnosno obavljenoj usluzi ispostavlja se račun u kojem se zaračunava cjelokupna isporuka dobra odnosno obavljena usluga, a račun za predujam se poništava (stornira).
Kad se radi o primljenim predujmovima za usluge organiziranog boravka iz članka 10. točka h) Zakona, koje se oporezuju stopom od 0%, primatelj predujma odnosno izvršitelj usluge obvezan je na primljeni predujam obračunati porez po stopi od 0%, iako primjenom stope od 0% na poreznu osnovicu neće nastati konkretna porezna obveza.
Stopa od 0% je stopa kao i bilo koja druga stopa te poduzetnici - porezni obveznici koji isporučuju dobra i usluge koje se oporezuju po stopi od 0% imaju sve druge obveze - izdavanje računa s obveznim sadržajem - propisanim u članku 15. stavku 3. Zakona kao i vođenje propisanih poreznih evidencija.

Porezni obveznici koji obavljaju usluge organiziranog boravka koje se oporezuje po stopi od 0% u svoje ime i za svoj račun, za primljeni predujam obvezni su temeljem odredbe članka 7. stavak4. Zakona, izdati račun. Račun za primljeni predujam za isporuke koje se oporezuju po stopi od 0%, porezni obveznik će iskazati na rednom broju 1.3. PDV Kad usluga bude stvarno obavljena, stornira se račun za predujam i ispostavlja se račun za obavljenu uslugu također po stopi od 0%.

Porezni obveznik - turistička agencija koja usluge organiziranog boravka koje se oporezuju po stopi od 0% pruža u svoje ime, a za tuđi račun, obvezna je izdati račun za primljeni predujam uz primjenu stope od 0%. Ako daje predujam hotelu, hotel će na primljeni predujam biti obvezan zaračunati porez po stopi od 22%, jer se u tom slučaju budući da hotel obavlja isporuku domaćoj putničkoj agenciji ne može primijeniti stopa od 0%. Domaća agencija na temelju primljenog računa za dani predujam, može porez iskazan u računu za predujam odbiti kao pretporez. Kad usluge budu obavljene, hotel će stornirati račun za predujam i ispostavit će domaćoj agenciji račun za obavljenu uslugu po stopi od 22%. Domaća agencija će stornirati račun za primljeni predujam i ispostavit će račun stranoj agenciji ili drugoj pravnoj osobi za obavljene usluge po stopi od 0%.
Račune ispostavljene stranoj pravnoj osobi za primljeni predujam koja ne može koristiti odbitak pretporeza nije potrebno dostavljati stranoj pravnoj osobi, jer je taj račun za predujam prema odredbi članka 78. Pravilnika, isprava u smislu i za potrebe Zakona i zapravo služi samo za evidentiranje poslovnih događaja koji podliježu oporezivanju odnosno poreznih obveza primatelja predujma.

Ako domaće turističke agencije posreduju u obavljanju usluga organiziranog boravka koje se oporezuje po stopi od 0% (tj. rade u tuđe ime i za tuđi račun) i prime predujam u ime i za račun hotela, temeljem primljenog predujma za njih ne nastaje obveza izdavanja računa, jer predujam nisu primile u svoje ime, tj. za uslugu organiziranog boravka koju će obaviti stranoj agenciji ili drugoj pravnoj osobi.
Hotel ili drugi porezni obveznik koji pruža stranoj agenciji ili drugoj pravnoj osobi uslugu organiziranog boravka u svezi s primljenim predujmom koji mu je proslijedila posrednička agencija, postupa na način naveden pod točkom 1. ovoga pisma.
Ako posrednička agencija dio predujma zadržava na ime provizije koja se oporezuje po stopi od 0%, tada s tim dijelom predujma postupa na način naveden pod točkom 1. ovoga pisma.

Napomena: Od 1.1.2006. godine PDV plaća se po stopi od 10 % na usluge smještaja ili smještaja s doručkom, polupansiona ili punog pansiona u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata i usluge agencijske provizije za naprijed navedene usluge, kod ugošćavanja stranih i domaćih turista, a na ostale nenavedene usluge plaća se PDV po stopi od 22 %.
Klasa: 410-19/02-01/288, Ur.br.: 513-07/02-2 Zagreb, 17. srpanj 2001.
Računi za gotovinski promet moraju biti na hrvatskom jeziku

Na pitanje je li u skladu sa Zakonom o PDV-u da se na računima kao trgovački naziv koristi naziv modela odnosno artikla na talijanskom jeziku, odgovoreno je:
Odredbom članka 15. stavak 6. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) propisan je obvezan sadržaj računa za gotovinski promet, isječka vrpci ili potvrdnica iz naplatnih uređaja kojeg porezni obveznik ispostavlja za isporučena dobra i obavljene usluge. Između ostalih, u članku 15. stavak 6. točki 3. Zakona, propisano je da račun mora sadržavati količinu i uobičajeni trgovački naziv isporučenih dobara te vrstu i količinu obavljenih usluga.
Zakon o PDV-u propisuje oporezivanje dobara i usluga na području Republike Hrvatske, pa se i njegove odredbe primjenjuju na hrvatskom jeziku.
Klasa: 410-19/01-01/482,Ur.br.: 5 13-07/01-2 Zagreb, 25. listopad 2001.
Izdavanje računa pri prodaji usluga putem automata

Prema odredbi članka 15. stavak 1. i 6. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) obveznici PDV-a za isporučena dobra ili obavljene usluge moraju ispostaviti račun. Iznimno se prema odredbi članka 15. stavak 8. Zakona računi ne moraju ispostavljati ako se pretežni dio vrijednosti prometa odnosi na maloprodaju dnevnog tiska, duhana i duhanskih prerađevina, lutrije, športske prognoze, lota, velda, maraka i drugih poštanskih vrijednosnica te pri prodaji na tržnicama i otvorenim prostorima.
Prema odredbi članka 74. stavak 6. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01) u pogledu obveze izdavanja računa, s prodajom na otvorenim prostorima, izjednačena je i prodaja putem automata.
Zakon i Pravilnik ne preciziraju koje se isporuke dobara i usluga mogu prodavati putem automata.
U skladu s navedenim odredbama Zakona i Pravilnika, pružanje usluga u automatskoj praonici na način kako je to obrazloženo u upitu, predstavlja obavljanje isporuka, odnosno usluge putem automata, za koje je propisan izuzetak od obveze izdavanja računa.
Međutim, bez obzira na to što ne mora izdati račune, porezni obveznik ima obvezu evidentiranja prometa u poslovnim knjigama i poreznim evidencijama na temelju kojih utvrđuje i plaća svoje porezne obveze.
Klasa: 410-19/03-01/17, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 4. lipanj 2003.
Ispostavljanje računa za obavljene usluge UNHCR-u

U svezi s upitom poreznog obveznika "A", o ispostavljanju računa za usluge obavljene UNHCR-u bez obračunavanja poreza na dodanu vrijednost, odgovaramo u nastavku.
Središnji ured Porezne uprave se svojim pismom klasa: 410-19/98-0 l/l 047 od 2. studenoga 1998. godine, načelno izjasnio o činjenici da UNHCR temeljem Konvencije o povlasticama i imunitetima Ujedinjenih naroda iz 1946. godine, ima pravo na oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri kupnji dobara i korištenju usluga za službene potrebe.
Međutim, to pismo nije dokument na temelju kojeg se ostvaruje pravo na porezno oslobođenje pri nabavi dobara i usluga za službene potrebe UNHCR-a.
Kasnije je sklopljen poseban Ugovor o suradnji između Vlade Republike Hrvatske i Visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice ("Narodne novine" - Međunarodni ugovori broj 11/01) te na temelju tog Ugovora i Konvencije Ujedinjenih nacija o povlasticama i imunitetima iz I946. godine, Uredi UNHCR-a i pojedini službenici UNHCR-a u Republici Hrvatskoj uživaju povlastice i imunitete te oslobođenja i olakšice koji se uobičajeno odobravaju diplomatskim i konzularnim predstavnicima.
U tom slučaju, oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost ostvaruju se temeljem odredbe članka 13. stavak 1. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 73. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 58/03) na temelju potvrde o ispunjenju uvjeta iz članka 13. stavak 1. točka 3. Zakona, koju im izdaje nadležno državno tijelo - Ministarstvo vanjskih poslova-Diplomatski protokol.
Klasa: 410-01/04-01/944 Ur.br.: 513-07-21-01/04-2 Zagreb, 7. srpanj 2004.
PDV- sadržaj računa

Društvo »A« d.o.o. postavilo nam je upit, mogu li na gotovinskom računu koji izdaju za isporuke u ugostiteljstvu i naplaćuju u kunama, osim ukupnog iznosa u kunama, navesti i protuvrijednost tog iznosa u EUR-ima, na koji odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 15. stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/04), propisano je da računi za gotovinski promet, isječci vrpce ili potvrdnice iz naplatnih uređaja moraju sadržavati najmanje sljedeće podatke:
1. broj i nadnevak izdavanja,
2. ime (naziv), adresu i porezni broj poduzetnika koji je isporučio dobra ili obavio usluge te naznaku mjesta gdje je isporuka dobra ili usluge obavljena (broj prodajnog mjesta, poslovnog prostora, prodavaonice i sl.),
3. količinu i uobičajeni trgovački naziv isporučenih dobara te vrstu i količinu obavljenih usluga,
4. ukupni iznos naknade i poreza razvrstane po poreznoj stopi. U skladu s navedenim, u smislu propisa o porezu na dodanu vrijednost, nema zapreke da porezni obveznik na računu iz članka 15. stavak 3. Zakona iskaže i protuvrijednost iznosa računa u EUR-ima.

Klasa:410-19/05-01/1445, Ur.br.:513-07-21-01/05-2 Zagreb. 13. ožujak 2006.

Ispostavljanje računa i putnička agencija

Društvo S. d.o.o. je putnička agencija, agent Međunarodne udruge za zračni promet (IATA), koja se bavi izdavanjem i prodajom avionskih karata u korist zrakoplovnih tvrtki domaćim i stranim pravnim i fizičkim osobama. Uglavnom avio-karte naplaćuju preko žiro - računa, u gotovini ili preko deviznog računa. Međutim, sa domaćom zrakoplovnom tvrtkom Croatia Airlines sklopili su ugovor o prodaji avio-karata bezgotovinskim plaćanjem, putem naplatnog uređaja kreditnim karticama. Kako navode, takvim načinom plaćanja novac ne dolazi na njihov žiro-račun, već izravno Croatia Airlines-u te postavljaju pitanje načina ispostavljanja računa u tom slučaju.
U nastavku odgovaramo.
Prema odredbama članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05) porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Porezni obveznik mora, prema članku 15. stavak 1. Zakona, ispostaviti račun za isporučena dobra ili obavljene usluge te na računu posebno iskazati porez na dodanu vrijednost. Ako se isporučuju dobra ili obavljaju usluge koje su oslobođene od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na računu treba navesti da porez na dodanu vrijednost nije zaračunan.
Zrakoplovna tvrtka koja obavlja prijevoz putnika u tuzemstvu obveznik je poreza na dodanu vrijednost na naknadu za prijevoz u tuzemstvu, dok za prijevoz u međunarodnom prometu nije obveznik poreza na dodanu vrijednost. Međutim, ako agencija prodaje avio-karte u ime i za račun zrakoplovne tvrtke, u tom slučaju agencija mora, prema članku 15. stavak 2. Zakona, izdati račun s naznakom da račun izdaje u ime i za račun zrakoplovne tvrtke koja obavlja prijevoz i pri tome mora na računu naznačiti puni naziv i porezni broj te zrakoplovne tvrtke. Prema zrakoplovnoj tvrtki će sastaviti obračun koji mora sadržavati i iznos provizije sa zaračunatim porezom na dodanu vrijednost, te se prema članku 80. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 153/05), takva isprava može smatrati računom, ako su obje strane suglasne da se obračun napravi na taj način.
Ako agencija ispostavlja avio karte za prijevoz u tuzemstvu, u ime i za račun zrakoplovne tvrtke, i naplaćuje preko svoga žiro-računu ili kreditnom karticom izravno na žiro-račun zrakoplovne tvrtke, mora ispostaviti račun u ime te tvrtke prema članku 15. stavak 1. Zakona, a rok naplate kao i način naplate ne utječu na nastanak porezne obveze, prema članku 41. stavak 6. Pravilnika.
Kada je riječ o prijevozu u tuzemstvu, provizija koju je agencija ostvarila za obavljenu uslugu prodaje avio karata, u ime i za račun zrakoplovne tvrtke, podliježe obvezi poreza na dodanu vrijednost prema članku 5. stavak 4. točka 4. Zakona i članku 33b. stavak 7. Pravilnika.
Klasa: 410-19/06-01/60 Ur.br.: 513-07-21-01/06-3 Zagreb. 28. ožujak 2006.

Nastanak porezne obveze u graditeljstvu - mišljenje

Udruga poslodavaca G. postavila je upit u vezi s obračunom poreza na dodanu vrijednost u graditeljstvu, odnosno zatražila pojašnjenje mišljenja Porezne uprave-Središnjeg ureda klasa:
410-19/05-01/290, ur. broj: 513-07-21-01/05-2, od 21. studenog 2005., a u vezi s ranijim mišljenjem klasa: 410-19/97-01 /646, ur. broj: 513-07/98-3 od 12. lipnja 1998. godine.

Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 3. točka 8. Zakona o Poreznoj upravi (Narodne novine, br. 67/01, 94/01 i 177/04) Središnji ured Porezne uprave daje mišljenja o primjeni propisa u pojedinačnim poreznim predmetima, pa su na upite poreznih obveznika dana i predmetna mišljenja klasa:
410-19/97-01/646, ur. broj: 513-07/98-3 od 12. lipnja 1998. i klasa: 410-19/05-01 /290, ur. broj: 513-07-21-01/05-2, od 21.studenog 2005.
Mišljenjem Porezne uprave - Središnjeg ureda klasa: 410-19/05-01/290, ur. broj: 513-07-21-01/05-2, od 21. studenog 2005. odgovoreno je na upit o trenutku nastanka obveze poreza na dodanu vrijednost u graditeljskoj djelatnosti kod obveznika poreza na dohodak koji porez na dodanu vrijednost obračunavaju prema primljenim (naplaćenim) naknadama i izdaju račun R-2 i obveznika poreza na dobit koji porez na dodanu vrijednost obračunavaju prema izdanim računima za isporučena dobra i obavljene usluge a izdaju račun R-1. Pitanje nije bilo postavljeno o načinu ovjeravanja privremene situacije nego o načinu izdavanja računa. U tom tumačenju u bitnom se navodi da, bez obzira na to u kojem su dijelu usluge obavljene ili nisu, porezni obveznik koji porez na dodanu vrijednost obračunava prema izdanim računima obveznik je poreza na dodanu vrijednost, bez obzira je li izdani račun naplaćen, kako je propisano člankom 16. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, odnosno člankom 41. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05).
Navedeno ne odstupa od tumačenja klasa: 410-19/97-01/646, ur. broj: 513-07/98-3 od 12. lipnja 1998. kojim je detaljnije pojašnjen obračun i dospijeće plaćanja poreza na dodanu vrijednost u graditeljstvu, s obzirom na ovjeru privremene situacije.
Klasa: 410-19/00-01/565, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 2. kolovoz 2000.
Ispravak PDV-a zbog nemogućnosti naplate od dužnika u stečaju

Prema odredbama Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) nije propisana mogućnost oslobođenja od plaćanja PDV-a zbog nemogućnosti naplate, osim slučaja promjene odnosno naknadnog smanjenja porezne osnovice na način kako je to propisano odredbom članka 8. stavak 3. Zakona.
Prema toj odredbi, ako se porezna osnovica promijeni naknadno zbog različitih vrsta popusta ili nemogućnosti naplate, tada poduzetnik koji je isporučio dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza, tek nakon što poduzetnik kome su isporučena dobra ili obavljene usluge ispravi (smanji) odbitak pretporeza i o tome pisano izvijesti isporučitelja.
Sustav PDV-a funkcionira na način da obračunani porez, koji kao obvezu iskaže porezni obveznik - isporučitelj dobara ili usluga, primatelj odbija kao pretporez i za Državni proračun saldo ovih transakcija je nula, sve do trenutka kada se kao primatelj odnosno kupac dobara ne pojavi krajnji potrošač koji ne može odbiti zaračunani porez kao pretporez.
Zbog načina na koji funkcionira sustav PDV-a, zakonom nije dopušten jednostavni ispravak porezne obveze zbog nemogućnosti naplate, jer porez koji obračuna isporučitelj za primatelja dobra ili usluge - poreznog obveznika predstavlja pretporez koji on odbija od svoje porezne obveze i oni zbog neutralnosti za Državni proračun moraju u obračunskom razdoblju biti u ravnoteži. Ako bi se dopustilo jednostrano smanjenje porezne obveze zbog nemogućnosti naplate, došlo bi do neravnoteže u proračunskim prihodima.
 U skladu s navedenim, ako dođe do ispravka porezne osnovice odnosno iznosa porezne obveze, tada se taj ispravak može obaviti samo na način da i isporučitelj i primatelj na propisani način i za isti iznos isprave porez odnosno pretporez, jer će samo tako ta transakcija biti neutralna za Državni proračun.
Klasa: 410-19/00-01/606, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 14. rujan 2000.
Porezni obveznik u likvidaciji

U skladu s odredbama Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i članka 32. stavak 3. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 80/00), poduzetnik - porezni obveznik svojstvo poduzetnika pa time i poreznog obveznika zadržava i u postupku likvidacije.
Odredbom članka 86. stavak 2. Pravilnika, propisana je obveza podnošenja porezne prijave na propisanom obrascu, bez obzira na to je li u tom razdoblju porezni obveznik imao oporezivih isporuka ili ne.
U skladu s navedenim, porezni obveznik u postupku likvidacije, budući da još uvijek zadržava svojstvo poduzetnika, odnosno poreznog obveznika, dužan je podnositi propisane porezne prijave.
Klasa: 410-19/00-01/86, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 4. travanj 2001.

Ispravak obveze PDV-a u postupku nadzora

1. Pravo na povrat PDV-a po osnovi usluga inozemnih poduzetnika za koje je porezni obveznik propustio obračunati i platiti dužni iznos poreza, pa je to učinjeno u postupku nadzora.
Prema odredbi članka 19. stavak 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 127/00) i članka 38. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 109/00), ako domaćem poduzetniku uslugu obavi poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu, a mjesto oporezivanja te usluge je u tuzemstvu, domaći poduzetnik obvezan je obračunati i platiti porez u roku za podnošenje porezne prijave.
Iznos poreza koji je porezni obveznik platio prema odredbi članka 19. stavak 2. Zakona, predstavlja pretporez koji porezni obveznik uz propisane uvjete može odbiti, kako je to propisano odredbom članka 20. stavak 2. Zakona i članka 10. Pravilnika.
Način na koji je temeljem nalaza nadzora zadužen porezni obveznik ne može utjecati na njegovo pravo na odbitak pretporeza.
Uputama za vođenje knjigovodstvenih evidencija, klasa: 410-0/99-01/524 od 7. prosinca I999.godine (točka 13. Upute) i klasa: 410-01/00-01/924 od 19. prosinca 2000. godine (točka 15. Upute), propisano je da se ne može obavljati zaduženje poreznih obveznika na računu 1228 - PDV na usluge inozemnih poduzetnika osim kamata, već će se prema uplaćenim iznosima i iskazanom pravu na pretporez (red. broj 111.3 iz obrasca PDV) obavljati sistemsko zaduživanje za obveznike koji su u sustavu PDV-a.
Zbog toga smatramo da s porezom po članku 19. stavak 2. Zakona ne možete zadužiti poreznog obveznika na računu 1201 - PDV za redovne isporuke jer će u tom slučaju ta obveza biti na kraju iskazana kao ukupna obveza za uplatu ili pravo na povrat na rednom broju IV. obrasca PDV
Pravo na povrat pretporeza plaćenog temeljem odredbe članka 19. stavak 2. Zakona, moguće je tek nakon toga što porezni obveznik stvarno i uplati dužni iznos poreza. Zbog toga u obrascu porezne prijave nema iskazivanja porezne obveze. Na isti način je uređeno i iskazivanje prava na povrat PDV-a plaćenog pri uvozu.
Evidencija o obvezi temeljem članka 19. stavak 2. Zakona, do trenutka plaćanja te obveze postoji kod referenta u ispostavi Porezne uprave kojoj nadzor dostavlja izvješće o utvrđenim poreznim obvezama u poslovima nadzora.

2. Može li porezni obveznik kome je nadzor utvrdio obvezu PDV-a zbog neiskazivanja porezne obveze na izdanim računima u 1988., 1999. i 2000. godini, izvršiti ispravke računa s ciljem da poreznu obvezu prebaci na korisnika usluge?

Jedna od temeljnih karakteristika PDV-a kao neizravnog poreza je njegovo prevaljivanje. Porezni obveznik - pravna ili fizička osoba koja obavlja isporuke prevaljuje ga u cijeni dobra ili usluge na kupca. Ako je taj kupac poduzetnik - porezni obveznik, on će ga odbiti kao pretporez i na taj način neće teretiti njegove rashode poslovanja. Ako je kupac krajnji potrošač koji ne može odbiti pretporez, on ga kao krajnji potrošač odnosno porezni destinator snosi.

Porezni obveznik koji je propustio iskazati i platiti poreznu obvezu kao posljedicu snosi zatezne kamate i propisanu kaznu.
Međutim, poreznom obvezniku se ne može osporiti pravo da izvrši ispravak računa i na taj način pokuša poreznu obvezu prevaliti na kupca.
Ako je porezni obveznik temeljem nalaza nadzora zadužen za dužni iznos poreza, ne može se još jednom po istom temelju zadužiti i putem porezne prijave kako je to navedeno u naputku o izvješćivanju o utvrđenim poreznim obvezama u postupku nadzora - pismo klasa: 471-01 /99-01/45 od 6. svibnja 1999. godine..
Klasa: 410-01/03-01/1080 Ur.br.:513-07-01-03-2 Zagreb, 8. rujan 2003.
Obrazac PDV i informatički programi

Na vaše pitanje u svezi informatičkih programa i obračunavanja poreza na dodanu vrijednost po stavkama artikala i na odstupanja u svezi s takvim programom, u nastavku odgovaramo.
Pod rednim brojem IV. PDV obrasca iskazana je razlika koja može biti razlika za povrat ili razlika za uplatu. Kako bi se mogle provesti odgovarajuće programske kontrole i pravilno knjiženje obvezno treba upisati znak (-) ako se radi o povratu. Isto se odnosi i na iznose poreza pod rednim brojem V i VI.
lako je jedna od osnovnih kontrola da iznos poreza mora biti 22% vrijednosti isporuke, može se tolerirati razlika od jedne kune.
Usluge navedene u drugom dijelu vašeg upita, tj. instaliranje programa i eventualne promjene u svezi s tim programom, oporezuju se prema odredbi čl. 5. st. 6. t. 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), gdje se mjestom oporezivanja ove usluge smatra sjedište poduzeća primatelja.
Budući da je u predmetnom slučaju sjedište društva primatelja usluge u inozemstvu, ne obračunavate porez na dodanu vrijednost na ispostavljenoj fakturi.
Klasa: 410-01/03-01/1037, Ur.br.: 513-07/03-2 Zagreb, 13. studeni 2003.
Ulazni računi pohranjeni na elektronskom mediju

Odredbama članka 55. stavka 2. i 3. Općeg poreznog zakona (Nar. nov., br. 127/00, 86/01 i 150/02) propisano je da se bilježenje podataka u poslovne knjige mora temeljiti na urednim i vjerodostojnim knjigovodstvenim ispravama. Smatra se da je isprava za knjiženje uredna kad se iz nje nedvosmisleno može utvrditi mjesto i vrijeme njezina sastavljanja i njezin materijalni sadržaj, što znači narav, vrijednost i vrijeme nastanka poslovne promjene povodom koje je sastavljena. Vjerodostojna je isprava ona koja potpuno i istinito odražava nastali poslovni događaj.
Odredbom članka 6. Zakona o računovodstvu (Nar. nov., br. 90/92) propisano je da se knjigovodstvene isprave čuvaju u obliku izvornika na nositelju automatizirane obrade, nositelju mikrografske obrade ili na drugi prikladan način.
Međutim, odredbama članka 80. stavka 3. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 58/03) propisano je da se računi poslani telekomunikacijskim uređajem ne smatraju računima u smislu odredbe članka 15. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i članka 75. ovoga Pravilnika. Budući da se računi poslani telekomunikacijskim uređajem ne smatraju računima u smislu odredbe članka 15. Zakona o PDV-u, niti naknadno tiskani ulazni računi arhivirani na elektronskom mediju ne mogu se smatrati vjerodostojnim ispravama za knjiženje u poslovnim knjigama.
Sukladno navedenom, ulazni računi dobavljača za isporučena dobra i obavljene usluge, temeljem kojih se može ostvariti pravo na odbitak pretporeza, moraju sadržavati podatke propisane člankom 15. Zakona o PDV-u, a njihov sadržaj potrebno je čuvati u izvornom obliku.
Porezni obveznici mogu, za svoje potrebe, prenijeti određene dokumente u elektronsku arhivu ako će im to omogućiti brži pregled i pristup dokumentaciji.
Klasa: 410-19/06-01/36 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 15. ožujak 2006.
Obročna otplata PDV-a

U svezi upita poreznog obveznika T.M. o mogućnosti odobravanja obročne otplate poreza na dodanu vrijednost u slučaju kad je nastala obveza plaćanja istog po svim nenaplaćenim izlaznim računima na dan 31. prosinca 2005. godine prilikom prijelaza oporezivanja s poreza na dohodak na porez na dobit, u nastavku odgovaramo:
Odredbama Općeg poreznog zakona (Narodne novine, broj 127/00, 86/01 i 150/02), kao provedbenim propisom koji uređuje odnos između poreznih obveznika i poreznih tijela koja primjenjuje propise o porezima i drugim javnim davanjima, nije propisana mogućnost obročne otplate poreznog duga.
Klasa: 410-19/00-01/605, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 12. rujan 2000.
Pravo na odbitak pretporeza stječe se početkom obavljanja djelatnosti

Prema odredbama članka 6. i članka 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), porezni obveznik PDV-a je poduzetnik (pravna ili fizička osoba koja djelatnost obavlja samostalno, trajno i s namjerom ostvarivanja prihoda) koji isporučuje oporeziva dobra ili obavlja oporezive usluge, osim poduzetnika iz članka 22. stavak l. Zakona.
Odredbom članka 32. stavak 2. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 80/00), propisano je da je poduzetnik s prvim aktivnostima obvezan upisati se u registar obveznika PDV-a.
Međutim, neupisivanje u registar poreznih obveznika ne znači da poduzetnik koji obavlja isporuke dobara i usluga nije porezni obveznik jer se svojstvo poduzetnika, a time i potencijalnog poreznog obveznika stječe prvim izvana primjetljivim aktivnostima koje su usmjerene na obavljanje poduzetničke djelatnosti kako je to propisano odredbom članka 32. stavak 1. Pravilnika.
U skladu s navedenim, ako se poduzetnik od početka obavljanja djelatnosti u cijelosti ponašao kao porezni obveznik (obračunavao porez, vodio propisane porezne evidencije) iako se nije formalno prijavio u registar poreznih obveznika PDV-a do roka propisanog za podnošenje prve porezne prijave PDV-a, mišljenja smo da se tom obvezniku treba uz zadovoljenje ostalih propisanih uvjeta priznati pravo na odbitak pretporeza za to razdoblje, odnosno smatrati ga poreznim obveznikom od dana početka obavljanja djelatnosti.
Klasa: 412-01/00-01/165, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 28. studeni 2000.
Korištenje pretporeza pri uvozu kojeg je špediter platio u ime i za račun uvoznika

Prema odredbi članka 6. stavak 1. točka 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), obveznik PDV-a pri uvozu dobara je uvoznik, a u skladu s odredbom članka 7. stavak 5. Zakona, porez obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi carinski postupak zajedno s obračunom i naplatom carinskog duga, prema propisima o obračunu i naplati carinskog duga. U skladu s navedenim, carinski dužnik je ujedno i porezni obveznik.
Porez plaćen pri uvozu može se odbiti kao pretporez u skladu s odredbama članka 20. stavak 2. i 10. Zakona i članka 105. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 109/00), na temelju uvozne carinske dokumentacije te uvjeta da je porez plaćen pri uvozu, a da su dobra uvezena za poduzetničke svrhe uvoznika. Uplatu poreza pri uvozu može obaviti sam uvoznik ili za njega netko drugi. U slučaju kada to za uvoznika obavlja netko drugi, npr. otpremnik, smatra se da je uplatu obavio uvoznik, jer je on evidentiran u Carinskoj odnosno Poreznoj upravi kao porezni obveznik.
Budući daje uvoznik obveznik, samo on ima pravo uz naprijed navedene uvjete iskazati plaćeni porez pri uvozlt kao pretporez.
Pravo na odbitak pretporeza vezano je uz primitak isporuka dobara i usluga za poduzetničke potrebe poduzetnika - poreznog obveznika i to pravo se ne može prenositi na nekog drugog.
Poduzeće koje je u stečaju i dalje zadržava status poduzetnika i poreznog obveznika, te ima i pravo na odbitak pretporeza.
Otpremnik koji je temeljem garancije podmirio carinske i porezne obveze, učinio je to temeljem posebnog obvezno-pravnog odnosa između njega i uvoznika i u okviru odredbi Zakona o PDV-u, te ne postoji mogućnost da se povrat poreza obavi osobi koja nije evidentirana kao porezni obveznik pri uvozu.
Klasa: 410-19/00-01/228, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 8. prosinac 2000.

Pravo na odbitak pretporeza obrtnika koji adaptira stambeno-poslovnu zgradu

Prema odredbi članka 2. stavka 3. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), poduzetnikom se smatra svaka pravna i fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda. Poduzetnik, koji ispunjava uvjete iz članka 22. Zakona, tj. ostvari godišnji prihod iznad 85.000,00 kuna, postaje porezni obveznik.
Odredbom članka 32. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 80/00), propisano je da pravna ili fizička osoba stječe svojstvo poduzetnika (prava i obveze po Zakonu), već prvim primjetljivim aktivnostima koje se usmjerene na obavljanje poduzetničke djelatnosti. U takve pripremne radnje spada i izgradnja poslovnog prostora, nabava opreme i sl. Poduzetnik se s prvim aktivnostima treba prijaviti u registar obveznika PDV-a.
Zbog navedenog, poduzetnik ima pravo na odbitak pretporeza, kada je objekt namijenjen poduzetničkoj djelatnosti, u smislu odredbe članka 20. stavka 3. Zakona o PDV-u i nakon proteka obračunskog razdoblja u kojemu je ostvareno pravo na odbitak pretporeza. Pritom treba ispuniti i druge propisane uvjete za pravo na odbitak pretporeza, kao što su formalno i materijalno ispravni računi dobavljača i namjena kupljenih dobara i usluga. Osim uvjeta da objekt mora biti namijenjen za poslovne svrhe, bitno je da se stvarno i koristi u poslovne svrhe.
U skladu s rečenim, pri utvrđivanju prava na odbitak pretporeza treba primijeniti odredbe članka 117. Pravilnika o PDV-u, u kojima je propisan način podjele pretporeza, po računima u kojima su zaračunana dobra i usluge za poslovne i neposlovne namjene, tj. za koje je dopušten odbitak pretporeza (poslovni prostor) i po kojima je isključen odbitak pretporeza (stambeni prostor).
Kada se objekt stavi u uporabu, njegovu vrijednost treba iskazati u Popisu dugotrajne imovine u svrhu obračunavanja amortizacije.
Klasa: 410-19/01-01/688, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 8. srpanj 2001.
Iskazivanje prava na pretporez plaćenog pri uvozu

U smislu odredbe članka 7. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i članka 105. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 54/01), porezni obveznik uvoznik može odbiti pretporez uz uvjet da je dobro uvezeno u tuzemstvo za poduzetničke svrhe uvoznika te da je porez plaćen pri uvozu.
U skladu s navedenim, kao datum plaćanja poreza razumijeva se datum kada je stvarno terećen račun poreznog obveznika za dužni iznos poreza.
Prema tome, u konkretnom slučaju, porezni obveznik čiji je račun terećen 2. svibnja 2001. godine, plaćeni porez pri uvozu iskazuje kao pretporez u poreznoj prijavi koju podnosi za mjesec svibanj 2001. godine.
Klasa: 410-01/06-01/179 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 6. ožujak 2006.

Obračunavanje i plaćanje PDV-a te pravo na odbitak pretporeza pri korištenju dobara i usluga za privatne potrebe

U povodu pisma Hrvatske zajednice "A", u vezi s pitanjem obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost te pravom na odbitak pretporeza pri korištenju dobara i usluga za privatne potrebe - vlastitu potrošnju i kod stvaranja rashoda po osnovi reprezentacije i korištenja osobnih automobila, u nastavku odgovaramo.
Podnositelj zahtjeva navodi, da se u praksi različito tumači pravo na odbitak pretporeza po računima za vlastitu potrošnju i računima za reprezentaciju odnosno korištenje osobnih vozila za vlastite (privatne) potrebe, tako da neki porezni obveznici smatraju ako ne koriste pravo na odbitak pretporeza po tim računima, da ne moraju niti zaračunati porez na dodanu vrijednost pri korištenju dobara i usluga za vlastite potrebe.
Uz navedenu činjenicu podnositelj zahtjeva - Hrvatska zajednica "A" navodi, da prema odredbama članka 112. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj, 60/96 do 54/01), porezni obveznik ne može odbiti pretporez sadržan u računima za primljena dobra i obavljene usluge koje će biti namijenjene za vlastitu potrošnju, što povezuje s člankom 117. Pravilnika, koji propisuje podjelu pretporeza za isporuke po kojima je dopušten odbitak pretporeza i za isporuke po kojima je isključen odbitak pretporeza, pa iznose pretporeza treba podijeliti na dio koje se može odbiti i na dio koje se ne može odbiti.

U vezi s navedenim naše mišljenje je sljedeće:
Članak 2. stavak 1. točke 2a. 2b. i 2c. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95, 164/98, 105/99, 54/00 i 73/00), propisuje da se porez na dodanu vrijednost između ostalog plaća i na vlastitu potrošnju. Vlastitom potrošnjom smatra se izuzimanje dobara iz vlastitog poduzeća (gospodarske djelatnosti) za privatne potrebe, korištenje usluga svoga poduzeća za privatne potrebe te stvaranje rashoda po osnovi reprezentacije i korištenja osobnih automobila i drugih sredstava za osobni prijevoz koji se ne mogu odbiti pri oporezivanju dohotka odnosno dobiti.
U skladu s odredbama članka 2. stavaka 1. točke 2c. Zakona, članak 26. stavak 1. Pravilnika, propisuje da rashodi koji se smatraju vlastitom potrošnjom i podliježu oporezivanju s osnova izdataka reprezentacije iznose 70% i 30% izdataka u svezi s vlastitim ili unajmljenim osobnim vozilima i drugim sredstvima za osobni prijevoz poduzetnika, poslovodnih i drugih zaposlenih osoba.
Kad je riječ o vlastitoj potrošnji, porezni obveznik ne može unaprijed odrediti koliko će biti isporučeno dobara i usluga iz gospodarske djelatnosti za vlastite potrebe, pa nije moguće iz ukupnog pretporeza, što ga koristi u cjelokupnoj gospodarskoj djelatnosti pri nabavi dobara i usluga, izdvojiti dio pretporeza što se odnosi na vlastitu potrošnju dok se stvarno dobra i usluge ne koriste za vlastite potrebe.
Kod izdataka za reprezentaciju, oporezivanju porezom na dodanu vrijednost podliježe 70% od ukupnih troškova reprezentacije i 30% od ukupnih troškova izdataka za korištenje vozila u privatne svrhe. Cjelokupno iskazan pretporez po ulaznim računima porezni obveznik odbija od ukupno iskazanih troškova u obračunskom razdoblju, pa tek nakon odbitka pretporeza od ukupnih iskazanih troškova izdvaja se određeni postotak bez prava na odbitak pretporeza - vlastita potrošnja koja podliježe oporezivanju.
Stoga, u svim slučajevima vlastite potrošnje iz članka 2. stavka 1. točke 2a. 2b. i 2c. Zakona, porezni obveznici su dužni obračunati porez na dodanu vrijednost nakon odbitka pretporeza po računima u kojima je zaračunan porez a odnose se na vlastitu potrošnju. Radi osiguravanja podataka o računima koji se odnose na vlastitu potrošnju, odredbama članka 129. stavak 6. Pravilnika propisano je da porezni obveznici moraju voditi posebnu Knjigu primljenih računa (U-RA) i Knjigu izlaznih računa (1-RA) za isporuke dobara i usluga koje se u smislu navedenog članka Zakona smatraju vlastitom potrošnjom.
Napominjemo, da se spomenute odredbe članka 1 12. Pravilnika, koje propisuju da porezni obveznik ne može odbiti pretporez sadržan u računima za primljena dobra i obavljene usluge, što ih Hrvatska zajednica "A" u svome pismu povezuje s vlastitom potrošnjom i s člankom 1 17. Pravilnika, koji propisuje podjelu pretporeza prema isporukama za koje je dopušten odnosno nije dopušten odbitak pretporeza pa se iznosi pretporeza moraju razmjerno podijeliti, ne odnose navlastitu potrošnju, nego se odnose na isporuke:
1. dobara i usluga koje su oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost u tuzemstvu prema članku 11. Zakona, se vode u skladu s propisima o računovodstvu i financijskim izvješćima koja se sastavljaju na temelju tih propisa (bilanca, račun dobiti i gubitka), ako ovaj Zakon ne određuje drukčije.
Međutim, odredbama članka 80. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05) propisano je da se računi poslani telekomunikacijskim uređajem ne smatraju računima prema odredbi članka 15. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) i članka 75. ovoga Pravilnika.
Budući da se računi poslani telekomunikacijskim uređajem ne smatraju računima prema odredbi članka 15. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ni naknadno tiskani ulazni računi arhivirani na elektronskom mediju ne mogu se smatrati vjerodostojnim ispravama za knjiženje u poslovnim knjigama.
U skladu s navedenim ulazni računi dobavljača za isporučena dobra i obavljene usluge, na temelju kojih se može ostvariti pravo na odbitak pretporeza, moraju sadržavati podatke propisane člankom 15. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, a njihov sadržaj potrebno je čuvati u izvornom obliku.
Ostalu knjigovodstvenu dokumentaciju porezni obveznici mogu čuvati na nositelju podataka elektroničkog zapisa, nositelju mikrografske obrade ili na drugi prikladan način.
Klasa: 410-19/05-01/315 Ur.br.:513-07-21 -01/05-2 Zagreb, 20. prosinac 2005.
Pravo na odbitak pretporeza kod novoosnovanog obrta

Knjigovodstveni obrt R.A. zatražio je tumačenje članka 108. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04- ispravak). Naime, fizička osoba namjerava osnovati obrt koji bi se bavio uzgojem krava te proizvodnjom mlijeka, obrt bi registrirao I. prosinca 2005., istog bi se dana upisao u registar poreznih obveznika i u sustav poreza na dodanu vrijednost. Obzirom da je u razdoblju od lipnja do studenog 2005. godine sredstvima kredita nabavljao dobra potrebna za početak obavljanja djelatnosti (mehanizacija, osnovno stado i slično), te od dobavljača dobio R-1 ili R-2 račune, postavljen je upit može li se fizičkoj osobi koja je l. prosinca 2005. osnovala obrt i upisala se u registar poreznih obveznika te je u sustavu poreza na dodanu vrijednost, priznati pravo na odbitak pretporeza sadržanog u računima dobavljača primljenim u razdoblju od lipnja do studenog 2005. godine.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 2. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), poduzetnikom se smatra svaka pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost, s namjerom ostvarivanja prihoda. Poduzetnik, koji ispunjava uvjete iz članka 22. Zakona, odnosno ostvari godišnji prihod iznad 85.000,00 kuna, postaje obveznikom poreza na dodanu vrijednost.
Odredbom članka 32. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost propisano je da pravna ili fizička osoba stječe svojstvo poduzetnika, već prvim primjetljivim aktivnostima koje su usmjerene na obavljanje poduzetničke djelatnosti. U takve pripremne radnje spada nabava osnovnih sredstava i slično. Poduzetnik s prvim aktivnostima postaje obvezan upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost.
Člankom 108. Pravilnika propisano je da gospodarska ili druga poduzetnička djelatnost započinje s pripremnim radnjama koje se poduzimaju radi početka obavljanja djelatnosti. Pretporez sadržan u primljenim isporukama za početak rada može se odbiti ako su ispunjeni svi ostali uvjeti za odbitak pretporeza. Ne može se ostvariti pravo na odbitak pretporeza koji je zaračunan na primljene isporuke kao što su privatno motivirana ulaganja, pripremna ulaganja i slično koja ne dovode do poduzetničkog statusa i poduzetničkog poslovanja.
Stoga, primjenom članka 32. i 108. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost te uz ispunjenje ostalih propisanih uvjeta smatramo da se može priznati pravo na odbitak pretporeza za razdoblje od lipnja do studenog 2005. godine, odnosno od dana početka obavljanja pripremnih radnji za obavljanje djelatnosti.
Klasa: 410-19/01-01/513, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 9. studeni 2001.
Povrat poreza . Povrat PDV-a stranim državljanima
Uvjeti i postupak ostvarivanja prava na povrat PDV-a kupcima - stranim državljanima koji u okviru osobnog putničkog prometa iznose dobra kupljena u Republici Hrvatskoj, propisani su odredbama članka 120.-126. Pravilnika.
Kupcu ili podnositelju zahtjeva vraća se plaćeni porez ako u roku od šest mjeseci od dana izdavanja računa dostavi ovjereni izvornik obrasca PDV-P prodavatelju od kojeg je kupio dobra.
Na temelju obrasca PDV-P potvrđenog od strane carinarnice da je roba prešla granicu, prodavatelj vraća PDV kupcu, odnosno podnositelju zahtjeva za povrat u kunama gotovinskom isplatom ili uplatom na račun koji navede kupac ili podnositelj zahtjeva. Ako je isplata u gotovom, prodavatelj je obvezan porez vratiti odmah, a ako doznačuje na račun kupca ili podnositelja zahtjeva onda u roku od 15 dana od dana primitka zahtjeva za povrat.
Prodavatelj - porezni obveznik koji je vratio PDV stranom kupcu, pri podnošenju porezne prijave za obračunsko razdoblje, umanjuje obvezu PDV-a za iznos vraćenog PDV-a inozemnom kupcu na način da taj podatak s predznakom minus (-) iskazuje na rednom broju II. točka 5. obrasca PDV

Klasa: 410-19/02-01/231, Ur.br.: 513-07/02-3 Zagreb, 10. rujan 2002.
Pravo na povrat poreza

Osoba "A", vlasnik obrtničke radnje "B", uputio nam je dopis u kojem, među ostalim, navodi da je 28. 7. 1998. otvorio obrt za ribarstvo, te da je nakon privremene obustave 1.11. 2001. prijavio ponovno obavljanje obrta. Navodi da je 5. 12. 2001. podnio prijavu u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost u koji je upisan 1.1. 2002., kao tromjesečni porezni obveznik. Dana 11. 12. 2001. je (iz sredstava kredita), a prema prvoj privremenoj situaciji, izvođaču radova platio radove izvršene sa zaključno 30. 11. 2001.
Postavlja upit: ima li pravo na povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost u tom razdoblju?
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Člankom 6. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da porezni obveznik poreza na dodanu vrijednost jest poduzetnik koji isporučuje dobra ili obavlja usluge i čija je vrijednost isporuka dobara i usluga u prethodnoj godini bila veća od 85.000,00 kuna, kako je propisano člankom 22. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Odredbom članka 32. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisano je da pravna ili fizička osoba stječe svojstvo poduzetnika (prava i obveze poduzetnika po Zakonu) prvim izvana primjetljivim aktivnostima koje su usmjerene na obavljanje poduzetničke djelatnosti i postaje obvezna upisati se u registar poreznih obveznika poreza na dodanu vrijednost u skladu s odredbom članka 40. stavak 1. Pravilnika.
Iz priloženih dokumenata razvidno je da porezni obveznik nije bio upisan u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost prije obustave poslovanja, da je ponovno započeo obavljati obrt nakon privremene obustave, te da je upisan u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost 1.1.2002., pa u skladu s navedenim zakonskim odredbama ne može ostvariti pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost kao pretporeza za 2001. godinu.
Klasa:410-19/06-01/1 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 10. siječanj 2006.
Povrat PDV-a za kupnju automobila

Gospodin B.A. obratio nam se sa zamolbom da mu se , kao teškom invalidu, odobri pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost plaćenog prilikom kupnje automobila u 2005. godini.
Na navedenu zamolbu odgovaramo u nastavku.
Na temelju Zaključka Vlade Republike Hrvatske od 12. rujna 2002., donesena je Odluka o naknadi dijela sredstava pri uvozu osobnog automobila u visini plaćenog poreza na dodanu vrijednost za 2003. godinu (Narodne novine, broj 159/03) prema kojoj su osobe s invaliditetom (100% tjelesnog oštećenja ili s najmanje 80% tjelesnog oštećenja funkcije organa za kretanje) mogle uz određene uvjete ostvariti naknadu u visini poreza na dodanu vrijednost plaćenog pri nabavi automobila tijekom 2003. godine. Zahtjev za isplatu naknade podnosio se tadašnjem Ministarstvu rada i socijalne skrbi, sada Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi.
Međutim, Odluka o naknadi dijela sredstava pri uvozu ili nabavi u tuzemstvu osobnih automobila u visini plaćenog poreza na dodanu vrijednost za automobile nabavljene u 2004. i 2005. godini nije donesena.
Budući da odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) nije propisano pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost invalidnim osobama pri nabavi osobnih motornih vozila Ministarstvo financija, odnosno Porezna uprava ne može mimo odredbi Zakona pojedinom obvezniku odobriti povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/06-01/15 Ur.br.:513-07-21-01/06-2 Zagreb, 12. siječanj 2006 

Povrat PDV-a javnim vatrogasnim postrojbama, vatrogasnim zajednicama i dobrovoljnim vatrogasnim društvima za 2004. godinu

Dobrovoljno vatrogasno društvo uputilo nam je zahtjev za povrat poreza na dodanu vrijednost plaćenog po računima za nabavu opreme za obavljanje vatrogasne djelatnosti u 2004. godini. U zahtjevu navode da su zakasnili predati zahtjev za povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost, ali su mišljenja da nisu izgubili pravo na ostvarenje povrata, jer od stečenog prava nije protekao rok zastare.
Na postavljeni upit očitujemo se u nastavku.
Člankom 32. stavkom 1. Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2004. godinu (Narodne novine, br. 31/04 i 104/04) propisano je da će se plaćeni porez na dodanu vrijednost, po računima za nabavu opreme u 2004. godini za obavljanje vatrogasne djelatnosti, vratiti na teret prihoda poreza na dodanu vrijednost javnim vatrogasnim postrojbama, dobrovoljnim vatrogasnim društvima i vatrogasnim zajednicama.
Radi jedinstvenog postupanja glede povrata plaćenog poreza na dodanu vrijednost vatrogasnim postrojbama, dobrovoljnim vatrogasnim društvima i vatrogasnim zajednicama u 2004. godini, Ministarstvo financija dalo je Obavijest o načinu povrata plaćenog poreza na dodanu vrijednost klasa: 410-19/04-01/253, ur. broj: 513-05-03-4 od 20. listopada 2004. godine, prema kojoj se pravo na povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost u 2004. ostvaruje za nabavu opreme u razdoblju od 1. siječnja do 3 1. prosinca 2004., a zahtjev se može podnijeti najkasnije do 31. siječnja 2005. za opremu nabavljenu do 31. prosinca 2004.
Sukladno navedenom podnositelj zahtjeva za povrat porez na dodanu vrijednost po računima za nabavu opreme u 2004. godini za obavljanje vatrogasne djelatnosti ne može ostvariti pravo na povrat toga poreza po zahtjevu podnesenom nakon roka utvrđenog u predmetnoj Obavijesti Ministarstva financija, donesenoj na temelju Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2004. godinu, s obzirom da taj povrat tereti prihode Državnog proračuna za 2004. godinu.

Klasa:410-19/00-01/556, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb, 24. srpanj 2000.
Otkup pšenice od fizičkih osoba

Na temelju podataka iz upita i priloženih ugovora u realizaciji otkupa pšenice proizlazi da zadruge koje se pojavljuju kao organizatori otkupa koji taj posao obavljaju u ime i za račun fizičkih osoba - proizvođača pšenice. Pritom se zadruge ne javljaju kao isporučitelji pšenice, već samo kao osobe koje posreduju u otkupu između proizvođača i otkupljivača pšenice za što bi im pripadala samo zastupnička provizija. Isporuka pšenice obavlja se između vlasnika pšenice
- fizičke osobe - proizvođača i Društva X.
U smislu odredbi članka 2. Zakona o PDV-u (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00) i članka 3. i 5. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 63/00), isporuka postoji kada isporučitelj daje primatelju gospodarsku vrijednost odnosno kada omogućuje kupcu raspolaganje dobrima i za to prima određenu naknadu.
Poduzetnik koji nastupa u tuđe ime i za tuđi račun (posrednik, zastupnik), obračunava i plaća PDV na pripadajuću mu proviziju.
Fizičke osobe - proizvođači pšenice mogu biti u sustavu ili izvan sustava PDV-a. Proizvođači pšenice koji su u sustavu PDV-a, obvezni su za svaku isporuku dobara ili obavljene usluge izdavati račune koji moraju sadržavati sve podatke navedene u članku 15. stavak 3. Zakona o PDV-u. Dakle, ako su fizičke osobe - obveznici PDV-a predali pšenicu, obvezni su Društvu X izdati odgovarajući račun u smislu odredbe članka 15. stavak 3. Zakona o PDV-u.
Fizičke osobe - poljoprivrednici koji nisu obveznici PDV-a, nisu obveznici poreza na dohodak prema odredbama Zakona o porezu na dohodak (Nar. nov., br. 25/95 - pročišćeni tekst do 33/00) i ne moraju izdavati račune u smislu odredbe članka 15. Zakona o PDV-u, odnosno odredbe članka 16. stavak 4. Zakona o porezu na dohodak. Prema tome, za potrebe otkupa pšenice od fizičkih osoba - proizvođača koji nisu obveznici PDV-a smatramo da su kao vjerodostojne knjigovodstvene isprave dostatni otkupni blokovi odnosno spiskovi otkupnih blokova s potpisom fizičkih osoba - proizvođača pšenice koji su prodali i predali pšenicu Društvu X.

2. Budući da su fizičke osobe dužne organizatorima otkupa (zadrugama) na ime ulaganja u sjetvu pšenice i organizaciju otkupa, može li Društvo X na temelju njihovih izjava o visini njihova duga platiti alikvotni dio organizatorima otkupa (zadrugama) bez ispostavljanja fakture i pripadajućeg PDV-a?  Na ovo pitanje odgovoreno je:

3. Ako se zadruge javljaju kao posrednici u otkupu tj. rade u ime i za račun fizičkih osoba
- proizvođača pšenice tada nema isporuke dobara između zadruge i Društva X. U tom slučaju, ako nema isporuke, nema niti obveze izdavanja odgovarajućeg računa.
Zadruge su u pravilu porezni obveznici PDV-a, a budući da su pravne osobe, porez plaćaju prema izdanim računima u smislu odredbe članka 17. Zakona o PDV-u. To znači da su na sve isporuke dobara i usluga obvezne zaračunati PDY bez obzira na to kome su te isporuke obavile. Za isporuke dobara (sjeme, gnojivo i ostalo) proizvođačima pšenice, bile su obvezne ispostaviti račune s obračunanim porezom te protekom obračunskog razdoblja predati poreznu prijavu i uplatiti dužni PDV
Način na koji će zadruge naplatiti potraživanja od proizvođača pšenice nije bitan za utvrđivanje porezne obveze.
Skrećemo pozornost da proizvođači pšenice koji su obveznici PDV-a te su ujedno i obveznici poreza na dohodak ili eventualno poreza na dobit, ako plaćanje od strane Društva X ne prime izravno na svoj račun, već ide u korist dobavljača (zadruge) predstavlja zapravo cesiju potraživanja, koju trebaju na odgovarajući način provesti u poslovnim knjigama odnosno preko svog žiroračuna. Isto trebaju učiniti i zadruge koje su na taj način naplatile svoja potraživanja.
Ako su zadruge temeljem isporuka repromaterijala od individualnih proizvođača preuzele pšenicu kao plaćanje za ranije isporučena dobra (repromaterijal), ona je postala njihovo vlasništvo. U tom slučaju zadruge su za isporučenu pšenicu obveznici PDV-a i u svemu izjednačene s fizičkim osobama u sustavu PDV-a.
Klasa: 410-19/00-01/674, Ur.br.: 513-07/00-2 Zagreb. 6. listopad 2000.
Prijenos gospodarske cjeline

Prema odredbi članka 8. stavak 8. Zakona o PDV-u, ako se neka gospodarska cjelina ili pogon u cijelosti prenese, tada da je osnovica za obračun poreza pojedinačna naknada za svaki preneseni predmet, s tim da zbroj svih pojedinačnih naknada čini ukupnu naknadu za tu gospodarsku cjelinu ili pogon, umanjenu za vrijednost nekretnina koje se oporezuju po posebnom propisu. Preuzeti dugovi se ne odbijaju od porezne osnovice.
Odredbom članka 8. stavak 8. Zakona, propisano je određeno pojednostavljenje kod prijenosa gospodarske cjeline ili pogona, prema kojem se taj prijenos smatra neoporezivim, ako stjecatelj pripadajući porez može u cijelosti odbiti kao pretporez. Otuđitelj poduzeća tada ne mora iskazati odnosno obračunati PDV, a stjecatelj ne može odbiti pretporez.
Gospodarskom cjelinom ili pogonom u smislu odredbe članka 8. stavak 8. Zakona, razumijeva se gospodarska cjelina ili pogon koju predstavlja ukupna aktiva i pasiva gospodarske cjeline odnosno pogona.
Ako se radi o prijenosu izgrađenog prodajno-skladišnog prostora, to u smislu odredbi Zakona načelno predstavlja isporuku dobra koja podliježe oporezivanju, a ne o prijenosu gospodarske cjeline. Napominjemo da PDV-u podliježu samo novosagrađene nekretnine u smislu odredbe članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona i članka 9. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 80/00).
Klasa: 410-01/01-01/372 Ur.br.: 513-07/01-2, Zagreb, 8. listopad 2001.
Ugovori o osnivanju prava plodouživanja

U upitu se navodi da je prodavatelj dana 12. 04. 2001. godine sklopio ugovor o osnivanju prava plodouživanja na rok od 10 godina s odvjetničkim društvom (dalje: plodouživatelj), te o prodaji nekretnine opterećene tim pravom s fizičkim osobama (dalje: kupci) koji su ujedno i vlasnici navedenog odvjetničkog društva.
Plodouživatelj u skladu s primljenim računom ostvaruje pravo na odbitak pretporeza, a kupac dobiva u vlasništvo nekretninu ispod tržišne vrijednosti sa djelomično plaćenim PDV-om.
U svezi navedenog odgovoreno je:
Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima (Nar. nov., br. 91/96), utvrđeno je pravo plodouživanja, ovlasti plodouživatelja, prihodi od čiste vrijednosti, izvanredni popravci, obavljanje poboljšica na poslužnoj stvari, popis i procjena poslužnih stvari (poslužna stvar) u skladu s njezinom namjenom, čuvajući njeno sućanstvo.
Prema odredbama Zakona plodouživatelj je ovlašten da se bez obzira na to kolike su mu potrebe, služi poslužnom stvari u skladu s njezinom namjenom, da je posjeduje kao nesamostalni posjednik, te je potpuno za sebe rabi, a njegov je i čisti prihod od čiste vrijednosti te stvari, ali sve u granicama očuvanja sućanstva, što uključuje i očuvanje temeljne namjene poslužne stvari. Plodouživatelj može pravnim poslom prepustiti drugoj osobi izvršavanje svojih ovlasti, dok vlasnik poslužne stvari mora trpjeti izvršavanje plodouživateljevih ovlasti na svojoj stvari, a svoje pravo vlasništva smije izvršavati ako time ne vrijeđa plodouživateljevo pravo.
Iz ugovora o osnivanju prava plodouživanja te o prodaji nekretnine opterećene tim pravom broj 0302/VII od 12. travnja 2001. godine proizlazi da se radi o dva naplatna pravna posla i to o pravnom poslu na temelju kojeg odvjetničko društvo stječe pravo plodouživanja na određenoj nekretnini (članak 218. stavak 2. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima), te o pravnom poslu na temelju kojeg fizičke osobe (dalje: kupci) koji su ujedno i vlasnici navedenog odvjetničkog društva stječu pravo vlasništva iste nekretnine (članak 115. istog Zakona).
Na pravni posao stjecanja prava plodouživanja, a u skladu s ugovornim odredbama, obračunat je porez na dodanu vrijednost sukladno čl. 2. i 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 73/00), te plodouživatelj na temelju uredno ispostavljenog računa temeljem članka 20. istog Zakona ostvaruje pravo na odbitak pretporeza. ^ Drugi pravni posao kojim fizičke osobe stječu pravo vlasništva iste nekretnine podliježe oporezivanju prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, odnosno odredbama Zakona o porezu na promet nekretnina ovisno o tome kada je nekretnina izgrađena, s tim da se na promet zemljišta plaća porez na promet nekretnina prema čl. 4. i 5. Zakona o porezu na promet nekretnina (Nar. nov., br. 69/97), a u svezi sa čl. 3. st. 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Osnovica poreza na promet nekretnina prema članku 9. Zakona o porezu na promet nekretnina je tržišna vrijednost nekretnine u trenutku stjecanja. Pod tržišnom vrijednosti nekretnine razumijeva se cijena nekretnine koja se postiže ili se može postići na tržištu u trenutku njezina stjecanja. Tržišna vrijednost nekretnine utvrđuje se, u pravilu, na temelju isprava o stjecanju.
Ako porezna osnovica nije iskazana u skladu s tržišnim kriterijima, Porezna uprava može izvršiti procjenu tržišne vrijednosti, pri čemu će se koristiti podacima o sličnim nekretninama na istim ili sličnim lokacijama.
U konkretnom slučaju, mišljenja smo da činjenica da je istovremeno osnovano pravo plodouživanja od strane odvjetničkog društva čiji su osnivači ujedno i kupci predmetnog prostora nije umanjila tržišnu vrijednost toga istog prostora, te je nužno izvršiti procjenu tržišne vrijednosti predmetne nekretnine i na tako procijenjenu osnovicu sukladno čl. 9. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, ovisno o utvrđenom stupnju dovršenosti ili plaćanja do 31. 12. 1997. godine, obračunati porez na promet.
Kako je u ovom slučaju dio nekretnine dovršen nakon 31. prosinca 1997. godine, na preostali iznos (dovršen nakon 31. 12. 1997. godine) nužno je obračunati porez na dodanu vrijednost.
Poreznu osnovicu za obračun PDV-a prema odredbi članka 8. st. 1. Zakona, čini naknada za isporučeno dobro ili obavljenu uslugu. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobra ili usluge treba dati ili platiti za isporučena dobra ili usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara III usluga treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Kako je porezni obveznik poreza na dodanu vrijednost prema odredbi članka 6. stavak 1. Zakona poduzetnik koji isporučuje dobra ili obavlja usluge, mišljenja smo da je nužno obaviti vezani nadzor obračuna poreza na dodanu vrijednost kod prodavatelja poslovnog prostora, te utvrditi ispravnost porezne osnovice. U postupku nadzora treba uvažiti činjenicu da je plodouživatelj na ime kupovine prava plodouživanja prodavatelju uplatio određenu naknadu čime je umanjio vrijednost naknade za kupovinu poslovnog prostora u korist fizičkih osoba. S obzirom na to da u poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra, potrebno je osnovicu poreza na dodanu vrijednost uvećati za iznos plaćenog plodouživanja.
Za utvrđivanje porezne obveze određenog subjekta nije bitan njegov pravni položaj u odnosu na djelatnost iz koje nastaje pravna obveza, nego gospodarski učinci što ih je baveći se određenom djelatnošću postigao.                                  ,
Člankom 10. Općeg poreznog zakona (Nar. nov., br. 127/00) propisano je da se porezne činjenice utvrđuju prema njihovoj gospodarskoj biti. Ako je prihod, dohodak, dobit ili druga procjenjiva korist ostvarena bez pravne osnove, porezno tijelo utvrdit će poreznu obvezu u skladu s posebnim zakonom kojim se uređuje pojedina vrsta poreza.
U konkretnom slučaju u pitanju je stjecanje procjenjive koristi (nekretnine ispod tržišne vrijednosti sa djelomično plaćenim PDV-om od strane fizičkih osoba koje su umjesto ugovora
o kupovini poslovnog prostora po tržišnoj cijeni - obveznici PDV-a i ugovora o najmu istog - obveznici poreza na dohodak i PDV-a, zaključili ugovor o plodouživanju), te je nužno da porezno tijelo za fizičke osobe, sukladno članku 24. Zakona o porezu na dohodak (Nar. nov., br. 127/00), a u svezi sa člankom 10. Općeg poreznog zakona utvrdi poreznu obvezu poreza na dohodak od imovine.
Klasa: 410-01/01-01/172, Ur.br.: 513-07/01-2 Zagreb, 16. studeni 2001.
Čuvanje ulaznih računa na elektronskom mediju

Knjigovodstvene isprave i evidencije propisane su u članku 55. Općeg poreznog zakona (Nar. nov., br. 127/00). U stavcima 2., 3. i 4. navedenog članka, propisano je da se bilježenje podataka u poslovne knjige mora temeljiti na urednim i vjerodostojnim knjigovodstvenim ispravama. Smatra se da je isprava za knjiženje uredna kad se iz nje nedvosmisleno može utvrditi mjesto i vrijeme njezina sastavljanja i njezin materijalni sadržaj, što znači narav, vrijednost i vrijeme nastanka poslovne promjene povodom koje je sastavljena. Vjerodostojna je isprava ona koja potpuno i istinito održava nastali poslovni događaj. Knjiženja i druga evidentiranja ne smiju se mijenjati na način da se prvotni sadržaj više ne može utvrditi. Ne smiju se obaviti ni izmjene takvog značaja da je neizvjesno jesu li provedene odmah ili naknadno.
U stavcima 7. i 8. istog članka, propisano je da se poslovne knjige i druge evidencije moraju voditi u skladu s načinom oporezivanja poreznog obveznika. Obveznici poreza na dohodak vode jednostavno knjigovodstvo, a obveznici poreza na dobit dvojno knjigovodstvo. Knjige i druge evidencije mogu se voditi i na nosačima podataka, ako ti oblici knjigovodstva, zajedno s pritom primijenjenim postupcima, odgovaraju načelima urednog knjigovodstva. Kod evidencija koje se vode samo prema poreznim propisima način vođenja mora odgovarati svrsi koju evidencije trebaju ispuniti za oporezivanje. Pri vođenju knjiga i drugih evidencija na nosačima podataka mora se osigurati da podaci u roku čuvanja budu raspoloživi i da se u svako doba unutar primjerenog roka mogu učiniti čitljivima. Tijek postupka mora se zajedno sa svim promjenama dokazati s pomoću sustavne dokumentacije. Poslovne knjige i druge evidencije s pripadajućom dokumentacijom moraju se voditi i čuvati na način da su dostupne poreznim tijelima.
U stavku 15. istog članka propisani su rokovi u kojima se čuvaju isprave i evidencije. Prema tim odredbama, evidencije i isprave o dnevnom gotovinskom prometu moraju se čuvati najmanje tri godine, a ostale evidencije, poslovne knjige i knjigovodstvene isprave najmanje do nastupa apsolutne zastare prava na utvrđivanje porezne obveze. Poslovne knjige i knjigovodstvene isprave preko toga roka čuvaju se u skladu s posebnim propisima.
Izlazni i ulazni računi spadaju u knjigovodstvene isprave. Izlazne račune, uključujući i račune o dnevnom gotovinskom prometu, koje ispostavlja porezni obveznik, može čuvati na nekom od elektronskih medija u izvornom obliku, tako da ih u svakom času, u propisanim rokovima, može otiskati na papir za potrebe poreznog nadzora.
Ulazni računi moraju se čuvati u originalnu, na papiru kako su primljeni, najmanje do nastupa apsolutne zastare prava na utvrđivanje porezne obveze, a što je posebice kod PDV-a, istaknuto u odredbi članka 80. stavka 3. Pravilnika o PDV-u (Nar. nov., br. 60/96 do 109/00), za račune na kojima je iskazan PDV Preko propisanog roka za apsolutnu zastaru prava na utvrđivanje porezne obveze, i ulazni računi, čuvaju se u skladu s posebnim propisima (o arhiviranju), koji uključuju i čuvanje na elektronskim medijima.
Klasa: 410-19/06-01/135 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 27. lipanj 2006.
Obračun PDV-a i usluge najma vozila

Društvo "A" d.o.o., postavilo nam je upit plaća li se porez na dodanu vrijednost na iznos poreza na cestovna motorna vozila, kazni, registracije i tehničkog pregleda motornih vozila, osiguranja te cestarine, za koji ga tereti leasing društvo s kojim ima sklopljen ugovor o operativnom leasingu.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Porez na dodanu vrijednost plaća se prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši obavljajući svoju gospodarsku ili drugu djelatnost.
Prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 51. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račune druge osobe (prolazne stavke).
Porez na cestovna motorna vozila prema odredbi članka 17. Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave (Narodne novine, od broja 117/93 do 147/03) plaćaju pravne i fizičke osobe koje su vlasnici registriranih osobnih automobila i motocikla. Vlasnici registriranih osobnih automobila i motocikla plaćaju i troškove registracije i tehničkog pregleda vozila, osiguranja, cestarine i kazne.
Prema navedenim odredbama, kada je riječ o operativnom leasingu, tj. kada se vozilo daje u najam, leasing kuća kao najmodavac i vlasnik vozila obveznik je plaćanja poreza na cestovna motorna vozila i drugih troškova koji se odnose na vozilo što je u najmu.
Shodno navedenom, ukupne izdatke što ih je imalo leasing društvo uračunava u naknadu za obavljenu uslugu na koju je obvezno obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost u smislu članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/05-01/327 Ur.br.: 513-07-21-01/06-4 Zagreb, 9. kolovoz 2006.

Oporezivanje turističkih aranžmana "all inclusive" 10%

U Središnji ured Porezne uprave učestalo stižu upiti o primjeni članka 10a, stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) i članka 57. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05), u vezi s mišljenjem Središnjeg ureda Porezne uprave Klasa: 410-19/05-01/327; Ur. br.: 513-07-21-01/06-2 od 16. svibnja 2006. o oporezivanju turističkih usluga porezom na dodanu vrijednost. Naime, prema navedenom mišljenju porezna stopa 10 % može se primijeniti samo na usluge smještaja u kampovima, što je dovelo do tumačenja da se usluge u kampovima dijele na usluge smještaja šatora ili kamp prikolice, automobila, priključak struje i vode i slično koje se oporezuju po stopi 22 % te smještaj osoba što je oporezivo stopom 10 %, dok se zakup mjesta u kampovima oporezuje po stopi 22%. Kod turističkih aranžmana u kojima je uključena usluga smještaja, hrane, pića, upotrebe sportskih terena i slično (aranžmani «all inclusive») prema spomenutom mišljenju poreznom stopom 10 % oporezuju se samo usluge smještaja ili smještaja s doručkom, polupansiona ili punog pansiona u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata i usluge agencijske provizije za navedene usluge, dok su sve druge usluge oporezive po stopi 22 %.

U svezi s navedenim pojašnjavamo.
Člankom 10a. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i člankom 57. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 10 % na usluge smještaja ili smještaja s doručkom, polupansiona ili punog pansiona u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata i usluge agencijske provizije za naprijed navedene usluge.
Smještajem se smatra noćenje u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata. Usluga pansiona obuhvaća smještaj (noćenje) i tri obroka (doručak, ručak i večera); a polupansiona smještaj (noćenje) s doručkom i jednim od ostalih obroka.
Komercijalnim ugostiteljskim objektima u smislu Pravilnika smatraju se: hoteli, apart hoteli, turistička naselja, turistički apartmani, pansioni, guest-house, kampovi, kamp naselja, kampirališta, kuće za odmor, sobe za iznajmljivanje, apartmani i studio apartmani, prenoćišta, odmarališta, hosteli, planinarski domovi, lovački domovi, objekti za robinzonski smještaj i plovni objekti - brodovi ili brodice koji su prilagođeni i opremljeni za višednevni boravak posade i turista na krstarenjima i kružnim putovanjima. Porez na dodanu vrijednost na isporuke svih ostalih dobara i usluga plaća se po stopi 22 % na poreznu osnovicu.
Odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost nije propisano što se smatra kampom i koje uvjete on mora ispunjavati. Međutim, odredbom članka 4. Pravilnika o razvrstavanju, minimalnim uvjetima i kategorizaciji smještajnih objekata kampova i skupine «kampovi i druge vrste objekata za smještaj» (Nar. nov., br. 175/03, 106/04 i 12/06) propisano je da je kamp smještajni objekt u kojem se gostima pružaju usluge:
kampiranja (smještaja na uređenom prostoru na otvorenom - na kamp mjestu i/ili kamp parceli, smještaj u građevinama (kućicama u kampu, bungalovima i sl.), druge ugostiteljske i ostale usluge u funkciji turističke potrošnje, te mogućnost bavljenja športom i/ili drugim oblicima rekreacije na prostoru na otvorenom u kampu. Kamp mjesto je prema članku 5. ovoga Pravilnika uređena, označena smještajna jedinica, određene minimalne površine na otvorenom prostoru, dok je kamp parcela označena smještajna jedinica određene minimalne površine na otvorenom     ^) prostoru koja je uređena i omeđena, u pravilu ima priključke za električnu energiju, vodu i odvod, ako ovim Pravilnikom nije drukčije propisano.
Prema navedenom, pojam «smještaj u kampu» podrazumijeva sve usluge koje kamp mora pružati da bi udovoljio općim minimalnim uvjetima propisanima Pravilnikom o razvrstavanju, minimalnim uvjetima i kategorizaciji smještajnih objekata kampova iz skupine «kampovi i druge vrste objekata za smještaj», pa se stopom 10 % oporezuje smještaj u kampu koji među ostalim obuhvaća priključak struje i vode, odvod, parcelu za šator odnosno kamp prikolicu i slično.
Pod zakupom mjesta u kampovima podrazumijeva se kada pravna ili fizička osoba (zakupodavac) daje u zakup mjesto u kampu drugoj pravnoj ili fizičkoj osobi (zakupoprimcu) koja će pružiti uslugu smještaja gostima. U slučaju kada zakupodavac zakupoprimcu ispostavlja račun, na naknadu obračunava porez na dodanu vrijednost po stopi 22 %. Kada zakupoprimac pruža uslugu smještaja u kampu gostima, tada gostu ispostavlja račun u kojem je porez na dodanu vrijednost obračunan po stopi 10 % budući je pružena usluga smještaja u smislu članka 10a. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Turistički aranžmani u koje je uključena usluga smještaja, hrane, pića, upotrebe sportskih terena i slično (aranžmani «all inclusive») oporezuju se stopom 10%.
Ovim mišljenjem Središnji ured Porezne uprave stavlja van snage dio mišljenja Klasa: 410-19/05-01/327, Ur. broj: 513-07-21-01/06-2 od 16. svibnja 2006. godine2 koji se odnosi na oporezivanje aranžmana «all inclusive».

Klasa: 410-19/05-01/107 Ur.br.: 513-07-21-01/05-4 Zagreb, 14. lipanj 2005.

Ustupanje imovine bez naknade

Prema odredbi čl. 2. st. 1. toč. 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/04), porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge što ih trgovačka društva, kao i drugi oblici zajedničkog obavljanja gospodarske ili druge djelatnosti, isporuče ili obave bez naknade i s osobnim popustom, bez obzira na to kome su učinjene.
Shodno navedenom, isporuka rashladnih vitrina bez naknade smatra se isporukom koja u smislu čl. 2. st. 1. toč. 3. Zakona o PDV-u podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost. Napominjemo da se o navedenom Središnji ured Porezne uprave očitovao mišljenjima klasa:
410-01/02-01/43 od 27. veljače 2002. i 410-19/02-01/462 od 10. siječnja 2003.
Klasa: 410-19/05-01/171 Ur.br.: 513-07-21-01/05-2 Zagreb, 12. srpanj 2005.
Pružene usluge bez naknade

Prema odredbama čl. 2. st. 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 82/04) porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Također, porez na dodanu vrijednost plaća se i na sve druge isporuke dobara i obavljene usluge bez naknade i s osobnim popustom, bez obzira na to kome su učinjene, što je propisano čl. 2. st. I. toč. 3. Zakona.
Shodno navedenom, u konkretnom slučaju nije riječ o članarini u smislu čl. 20. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 77/04 - ispravak), već o naknadi za obavljene usluge koje podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost. Stoga oslobođenje od plaćanja članarine, odnosno oslobođenje od plaćanja naknade za obavljene usluge znači davanje usluga bez naknade što podliježe oporezivanju prema odredbama čl. 2. st. 1. toč. 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

Klasa: 410-19/06-01/78 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 8. svibanj 2006.

Usluge istraživanja tržišta, prevođenja i savjetovanja obavljene inozemnom poduzetniku

Društvo "K" d.o.o. obratilo nam se s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na usluge istraživanja tržišta, prevođenja i tehničkog savjetovanja koje u tuzemstvu obavi tuzemni poduzetnik inozemnom poduzetniku. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) propisano je da za određivanje mjesta oporezivanja usluga vrijedi opće načelo oporezivanja prema sjedištu, odnosno prebivalištu poduzetnika koji obavlja usluge. Od općeg načela propisane su iznimke u članku 5. stavak 4. do 6. Zakona, kojima se određuje, između ostalog, da je porezni obveznik primatelj propisanih usluga iz stavka 6. toga članka, kad se te usluge obavljaju s inozemnim poduzetnikom.
Između ostalog, u članku 5. stavak 6. točka 3. Zakona propisano je da se usluge inženjera, odvjetnika, revizora, računovođa, tumača, prevoditelj i druge slične usluge savjetovanja oporezuju prema sjedištu poduzetnika primatelja usluge.
Usluge obrade, odnosno istraživanja tržišta nisu navedene u članku 5. stavak 6. Zakona, te se u skladu s odredbom članka 5. stavak 3. Zakona oporezuju prema općem načelu Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Zato će domaći poduzetnik na računu što ga ispostavlja inozemnom poduzetniku za usluge istraživanja tržišta zaračunati porez na dodanu vrijednost.
Ako je domaći poduzetnik obavio za inozemnog poduzetnika uslugu prevođenja ili savjetovanja, mjesto oporezivanja je sjedište poduzeća primatelja te usluge, a to je u ovom slučaju inozemstvo, pa se takva usluga ne oporezuje prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/06-01/41 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 9. svibanj 2006.

PDV i naknade za usluge HZN-a

Hrvatski zavod za norme (u daljnjem tekstu: HZN), sa sjedištem u Zagrebu, javna je ustanova za obavljanje poslova i zadataka nacionalne normizacije, kojeg je osnovala Vlada Republike Hrvatske temeljem Zakona o normizaciji (Nar. nov., br. 166/03). HZN je korisnik državnog proračuna, a djelatnost ne obavlja radi stjecanja dobiti. Osim korištenja sredstava iz proračuna, ostvaruje prihode od prodaje normi i normizacijskih dokumenata raznim korisnicima, izdaje službeno glasilo, provodi stručnu izobrazbu u području normizacije i srodnih djelatnosti, na postavljeno pitanje je li HZN dužan obračunati i naplatiti porez na dodanu vrijednost prilikom prodaje navedenih dokumenata i pružanja usluga, odgovaramo u nastavku.
Prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara (proizvoda, roba, novoizgrađenih građevina, opreme i sl.) i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu.
Prema odredbi članka 6. stavak 2. Zakona tijela državne vlasti, tijela državne i lokalne samouprave i uprave, političke stranke, sindikati i komore ne smatraju se poduzetnicima u smislu članka 2. stavak 3. ovoga Zakona, ako obavljaju poslove u okviru svog djelokruga ili ovlasti. Ako obavljaju gospodarsku ili drugu djelatnost, a neoporezivanje te djelatnosti doveo bi do stjecanja neopravdanih povlastica, tada će Porezna uprava rješenjem utvrditi da su porezni obveznici za tu djelatnost.
Prema Zakonu o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i državnih upravnih organizacija (Nar. nov., br. 199/03 i 30/04), HZN nije na popisu državnih upravnih organizacija. lako je HZN korisnik državnog proračuna, način financiranja ne određuje porezni status, pa se obzirom na navedeno porezno oslobođenje iz članka 6. stavak 2. Zakona ne može primijeniti na HZN.
Stoga u smislu članka 22. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, HZN je obveznik poreza na dodanu vrijednost ako je godišnja vrijednost isporuka dobara i obveznih usluga u prethodnoj kalendarskoj godini bila veća od 85.000,00 kuna.
Klasa: 500-01/06-01/32 Ur.br.: 513-07-21-01/06-3 Zagreb, 19. lipanj 2006.
Obračun PDV-a u posredničkim poslovima

Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje (u daljnjem tekstu HZZO) obratio nam se s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri isporuci i fakturiranju ortopedskih i drugih pomagala od strane specijaliziranih prodavaonica na malo lijekova i medicinskih proizvoda. Navode da HZZO sklapa ugovor sa poduzećem A koje je zadovoljilo uvjete iz javnog nadmetanja za isporuku ortopedskih i drugih pomagala. Navedenim ugovorom se utvrđuje da će poduzeće B temeljem ugovora o trgovačkom zastupanju sa poduzećem A isporučivati ortopedska i druga pomagala osiguranicima HZZO-a u ime i za račun poduzeća A. Poduzeće A ispostavlja HZZO-u račune za ortopedska i druga pomagala koja je poduzeće B isporučilo osiguranicima HZZO-a. HZZO postavlja pitanje je li takvo postupanje u suprotnosti s odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Člankom 2. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu.
Člankom 4. stavak 1. i 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 153/05), propisano je da poduzetnik koji obavlja isporuku u vlastito ime i za vlastiti račun, obračunava i plaća porez na punu naknadu isto kao i komisionar koji nastupa u vlastito ime, a za tuđi račun. Kada komisionar isporuči dobro, u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost nastaju dvije isporuke i to prva isporuka od komisionara kupcu i druga isporuka od komitenta komisionaru. Komisionar je obvezan nakon isporuke dobara obavijestiti komitenta.
Zakon o obveznim odnosima ("Narodne novine", br. 35/05), uređuje odnose između ugovornih stranaka kod ugovora o komisiji, zastupanju ili posredovanju. Člankom 785. Zakona o obveznim odnosima, propisano je da se ugovorom o komisiji obvezuje komisionar da za naknadu - proviziju obavi poslove u svoje ime i za račun komitenta.
Prema navedenom, ako se radi o poduzetniku koji nastupa u tuđe ime i za tuđi račun - posredniku i zastupniku, tad je člankom 4. stavak 3. i 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, propisano da se obračunava i plaća porez na pripadajuću proviziju, a poduzetnik - posrednik i zastupnik kod usluge posredovanja odnosno zastupanja mora navesti naziv tvrtke za koju posreduje - zastupa.
Sukladno navedenom, Zakon o porezu na dodanu vrijednost propisuje, zavisno od ugovornih odnosa, na koji će se način u određenom pravnom poslu obračunavati i plaćati porez na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/06-01/29 Ur.br.:513-07-21-01/06-2 Zagreb, 7. ožujak 2006.

Porezna osnovica.

Člankom 15. stavkom 3. i 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, propisani su minimalni podaci koje moraju sadržavati računi za gotovinski promet, isječci vrpce ili potvrdnice iz naplatnih uređaja.
Prema navedenom, povratna naknada u iznosu od 0,50 kuna po jedinici ambalaže iskazuje se kao prolazna stavka sukladno članku 8. stavku 1. Zakona i članka 51. stavka 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, te se na isti način iskazuje na računu neovisno o činjenici da li se ispostavlja račun iz članka 15. stavak 3. Zakona ili račun za gotovinski promet prema članku 15. stavku 6. Zakona.
Poduzetnik je u dopisu pod rednim brojem 2. postavio pitanje da li kod utvrđivanja manjka odnosno viška povratna naknada predstavlja trošak odnosno prihod, na koje u nastavku odgovaramo.
Člankom 6. stavak I. Pravilnika o ambalaži i ambalažnom otpadu, proizvođači i uvoznici dužni su voditi očevidnik o vrsti i količini ambalaže koju stavljaju na tržište na temelju kojeg plaćaju naknade za ambalažu i ambalažni otpad Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. Proizvođači i uvoznici moraju voditi posebno zaduženje za povratnu naknadu temeljem kojeg se mogu utvrditi viškovi i manjkovi ambalaže, kako bi Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost mogao nadzirati ostvarene uplate povratne naknade prema količini vraćene ambalaže.
U svezi pitanja koja se odnose na odredbe Pravilnika o ambalaži i ambalažnom otpadu, stranku je potrebno uputiti da se obrati nadležnom Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, odnosno Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost.
Klasa: 410-19/06-01/135 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 27. lipanj 2006.
Ukupni izdaci operativnog najma i PDV

Društvo "D" d.o.o. postavilo nam je upit plaća li se porez na dodanu vrijednost na svotu poreza na cestovna motorna vozila, kazni, registracije i tehničkog pregleda motornih vozila, osiguranja te cestarine, za koji ga tereti leasing društvo s kojim ima sklopljen ugovor o operativnom leasingu.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Porez na dodanu vrijednost plaća se prema članku 2. stavak l. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik obavi obavljajući svoju gospodarsku ili drugu djelatnost.
Prema članku 8. stavak l. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članku 5 1. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05) osnovica poreza na do-danu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze svote koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe (prolazne stavke).
Porez na cestovna motorna vozila prema odredbi članka 17. Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave (Nar. nov., br. 117/93 do 147/03) plaćaju pravne i fizičke osobe koje su vlasnici registriranih osobnih automobila i motocikla. Vlasnici registriranih osobnih automobila i motocikla plaćaju i troškove registracije i tehničkog pregleda vozila, osiguranja, cestarine i kazne.
Prema navedenim odredbama, kad je riječ o operativnom leasingu, tj. kad se vozilo daje u najam, leasing kuća kao najmodavac i vlasnik vozila obveznik je plaćanja poreza na cestovna motorna vozila i drugih troškova koji se odnose na vozilo što je u najmu.
Prema navedenom, ukupne izdatke što ih je imalo leasing društvo uračunavaju se u naknadu za obavljenu uslugu na koju je obvezno obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/06-01/190 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 16. studeni 2006.
Prefakturiranje troška poreza na promet kod financijskog leasinga
Poduzeće L.L. R. d.o.o. postavilo nam je pitanja:

1. Leasing društvo A kupilo je od društva B nekretninu sagrađenu prije 1. siječnja 1998. godine. Tu je nekretninu dalo istom društvu u financijski leasing na 20 godina. Leasing društvo A platilo je 5% poreza na promet nekretnina, prema Zakonu o porezu na promet nekretnina (Nar. nov., br. 69/97, 26/00 i 153/02). Međutim, ugovorom o financijskom leasingu ugovoreno je da trošak poreza na promet nekretnina snosi društvo B. Stoga je postavljeno pitanje treba li leasing društvo A prilikom ispostavljanja računa za iznos plaćenog poreza na promet nekretnina obračunati porez na dodanu vrijednost?

2. Poduzeće majka sa sjedištem u Njemačkoj fakturira svojoj podružnici (poduzeću kćeri), koja ima sjedište u Republici Hrvatskoj, usluge ustupanja osoblja, usluge inženjera i druge slične usluge koje se oporezuju prema sjedištu poduzeća primatelja. U svezi s navedenim postavljeno je pitanje treba li podružnica na primljene usluge obračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost u Republici Hrvatskoj.
Na postavljena pitanja odgovaramo u nastavku.
1. Porez na dodanu vrijednost plaća se prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši obavljaju svoju gospodarsku ili drugu djelatnost.
2. Prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 51. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim porez na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račune druge osobe (prolazne stavke).
Sukladno navedenom, plaćeni porez na promet nekretnina predstavlja trošak za leasing društvo i ono ga na temelju ugovorenog odnosa prevaljuje na korisnika leasinga. Stoga je zaračunani odnosno »prefakturirani« porez na promet nekretnina u stvari naknada učinjenih izdataka što ih je imalo leasing društvo (u ovom slučaju društvo A), a koje ono prevaljuje na korisnika leasinga (društvo B) i dio je ukupne naknade koja čini osnovicu na koju se obračunava i plaća porez na dodanu vrijednost.
2. Da bi se odredilo oporezuje li se usluga s elementom inozemnosti prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost, potrebno je, prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, odrediti mjesto oporezivanja takve usluge.
Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, propisano je da se mjestom obavljanja usluge smatra sjedište poduzeća koje usluge obavlja ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjesto obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice. Od ovog općeg načela propisani su izuzeci u članku 5. stavak 4. do 6. Zakona, kojima se, između ostalog, određuje da se usluge iz stavka 6. ovog članka oporezuju prema sjedištu poduzeća primatelja sluge, kada se te usluge obavljaju s inozemnim poduzetnicima.
Prema članku 5. stavak 6. točka 3. i 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, propisano je da se usluge inženjera, odvjetnika, revizora, računovođa, tumača, prevoditelja i druge slične usluge savjetovanja te usluge ustupanja osoblja oporezuju prema sjedištu poduzeća primatelja sluge.
Stoga, kada je riječ o uslugama iz članka 5. stavak 6. Zakona koje inozemno poduzeće obavi svojoj podružnici registriranoj u Republici Hrvatskoj, mjesto oporezivanja je u tuzemstvu jer je tu sjedište primatelja tih usluga, pa je podružnica, u skladu sa člankom 19. stavak 2. Zakona, obvezna na iznos naknade za obavljene usluge obračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-19/05-01/315 Ur. br.:513 -07-21-01/05 - 2 Zagreb, 20. prosinac 2005.

Pravo na odbitak pretporeza kod novoosnovanog obrta

Knjigovodstveni obrt R.A. zatražio je tumačenje članka 108. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04- ispravak). Naime, fizička osoba namjerava osnovati obrt koji bi se bavio uzgojem krava te proizvodnjom mlijeka, obrt bi registrirao I. prosinca 2005., istog bi se dana upisao u registar poreznih obveznika i u sustav poreza na dodanu vrijednost. Obzirom da je u razdoblju od lipnja do studenog 2005. godine sredstvima kredita nabavljao dobra potrebna za početak obavljanja djelatnosti (mehanizacija, osnovno stado i slično), te od dobavljača dobio R-1 ili R-2 račune, postavljen je upit može li se fizičkoj osobi koja je l. prosinca 2005. osnovala obrt i upisala se u registar poreznih obveznika te je u sustavu poreza na dodanu vrijednost, priznati pravo na odbitak pretporeza sadržanog u računima dobavljača primljenim u razdoblju od lipnja do studenog 2005. godine.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 2. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), poduzetnikom se smatra svaka pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost, s namjerom ostvarivanja prihoda. Poduzetnik, koji ispunjava uvjete iz članka 22. Zakona, odnosno ostvari godišnji prihod iznad 85.000,00 kuna, postaje obveznikom poreza na dodanu vrijednost.
Odredbom članka 32. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost propisano je da pravna ili fizička osoba stječe svojstvo poduzetnika, već prvim primjetljivim aktivnostima koje su usmjerene na obavljanje poduzetničke djelatnosti. U takve pripremne radnje spada nabava osnovnih sredstava i slično. Poduzetnik s prvim aktivnostima postaje obvezan upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost.
Člankom 108. Pravilnika propisano je da gospodarska ili druga poduzetnička djelatnost započinje s pripremnim radnjama koje se poduzimaju radi početka obavljanja djelatnosti. Pretporez sadržan u primljenim isporukama za početak rada može se odbiti ako su ispunjeni svi ostali uvjeti za odbitak pretporeza. Ne može se ostvariti pravo na odbitak pretporeza koji je zaračunan na primljene isporuke kao što su privatno motivirana ulaganja, pripremna ulaganja i slično koja ne dovode do poduzetničkog statusa i poduzetničkog poslovanja.
Stoga, primjenom članka 32. i 108. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost te uz ispunjenje ostalih propisanih uvjeta smatramo da se može priznati pravo na odbitak pretporeza za razdoblje od lipnja do studenog 2005. godine, odnosno od dana početka obavljanja pripremnih radnji za obavljanje djelatnosti.

Klasa:410-01/06-01/1024 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 , Zagreb, 24.11.2006.

Obveza upisa u sustav PDV-a         

Društvo 'A' d.o.o., pravna je osoba registrirana za obavljanje djelatnosti stalnog smještaja starijih i nemoćnih osoba izvan vlastite obitelji, stoga postavlja pitanje je li obvezno upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost ili se na njega može primijeniti porezno oslobođenje propisano člankom 11. stavak 1. točka 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05). Upitu je priloženo i Odobrenje Grada Zagreba, Gradskog ureda za zdravstvo, rad i socijalnu skrb klasa: UP/I-550-01705-07/12, ur.broj: 2551-11-03/7-02-2 od 3. siječnja 2006. godine, prema kojem društvo 'A' d.o.o. ispunjava uvjete glede prostora, opreme, stručnih i drugih djelatnika za obavljanje djelatnosti smještaja starijih i nemoćnih osoba izvan obitelji.
       
        Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
       
        Prema odredbi članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) na isporuke dobara i usluga koje obavi poduzetnik u okviru svoje gospodarske ili poduzetničke djelatnosti u tuzemstvu uz naknadu plaća se porez na dodanu vrijednost.
       
        Poduzetnikom se prema članku 2. stavak 3. Zakona i članka 29. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda. Osoba koja ispunjava sva tri uvjeta istodobno, poduzetnik je u smislu odredbi Zakona o porez na dodanu vrijednost.
       
        Plaćanja poreza na dodanu vrijednost prema članku 11. stavak 1. točka 6. i članku 62. Pravilnika oslobođene su usluge i isporuke dobara što ih obavljaju ustanove socijalne skrbi u skladu s posebnim propisima koji uređuju rad tih ustanova.

        Shodno navedenim odredbama prilikom oporezivanja društva 'A' d.o.o. ne može se primijeniti oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 6. Zakona, obzirom da društvo 'A' d.o.o. nije ustanova socijalne skrbi koja obavlja djelatnosti prema posebnim propisima, nego je trgovačko društvo koje obavlja samostalnu djelatnost i poduzetnik je u smislu odredbe članka 2. stavak 3. Zakona.
       
        Stoga, ako društvo 'A' d.o.o. u tekućoj godini ostvari vrijednost oporezivih isporuka dobara ili usluga iz članka 2. Zakona u iznosu većem od 85.000,00 kuna postaje obveznikom poreza na dodanu vrijednost od 1. siječnja iduće godine, i obvezno je upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost prema odredbama članka 40. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
       
        Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa: 410-01/06-01/1024 Urudžbeni broj 513-07-21-01/06-2, Zagreb, 24.11.2006.

Obveza upisa u sustav PDV-a         

Društvo 'A' d.o.o., pravna je osoba registrirana za obavljanje djelatnosti stalnog smještaja starijih i nemoćnih osoba izvan vlastite obitelji, stoga postavlja pitanje je li obvezno upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost ili se na njega može primijeniti porezno oslobođenje propisano člankom 11. stavak 1. točka 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05). Upitu je priloženo i Odobrenje Grada Zagreba, Gradskog ureda za zdravstvo, rad i socijalnu skrb klasa: UP/I-550-01705-07/12, ur.broj: 2551-11-03/7-02-2 od 3. siječnja 2006. godine, prema kojem društvo 'A' d.o.o. ispunjava uvjete glede prostora, opreme, stručnih i drugih djelatnika za obavljanje djelatnosti smještaja starijih i nemoćnih osoba izvan obitelji.
       
        Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
       
        Prema odredbi članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) na isporuke dobara i usluga koje obavi poduzetnik u okviru svoje gospodarske ili poduzetničke djelatnosti u tuzemstvu uz naknadu plaća se porez na dodanu vrijednost.
       
        Poduzetnikom se prema članku 2. stavak 3. Zakona i članka 29. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda. Osoba koja ispunjava sva tri uvjeta istodobno, poduzetnik je u smislu odredbi Zakona o porez na dodanu vrijednost.
       
        Plaćanja poreza na dodanu vrijednost prema članku 11. stavak 1. točka 6. i članku 62. Pravilnika oslobođene su usluge i isporuke dobara što ih obavljaju ustanove socijalne skrbi u skladu s posebnim propisima koji uređuju rad tih ustanova.

        Shodno navedenim odredbama prilikom oporezivanja društva 'A' d.o.o. ne može se primijeniti oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 6. Zakona, obzirom da društvo 'A' d.o.o. nije ustanova socijalne skrbi koja obavlja djelatnosti prema posebnim propisima, nego je trgovačko društvo koje obavlja samostalnu djelatnost i poduzetnik je u smislu odredbe članka 2. stavak 3. Zakona.
       
        Stoga, ako društvo 'A' d.o.o. u tekućoj godini ostvari vrijednost oporezivih isporuka dobara ili usluga iz članka 2. Zakona u iznosu većem od 85.000,00 kuna postaje obveznikom poreza na dodanu vrijednost od 1. siječnja iduće godine, i obvezno je upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost prema odredbama članka 40. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
       
        Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa: 410-19/06-01/99 Ur. broj: 513-07-21-01/06-2, Zagreb, 17.7.2006.

Obračunavanje i plaćanje pdv-a na troškove amortizacije osobnih automobila vrijednosti veće od 400.000,00 kn 

Društvo 'A' d.o.o. b, obratilo nam se s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na troškove amortizacije osobnih automobila vrijednosti veće od 400.000,00 kuna po jednom vozilu. Društvo pita je li porezni tretman isti za vozila nabavljena u 2004. godini, kao i za vozila nabavljena poslije 01.01.2005. godine. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.

Odredbom članka 12. stavak 13. Zakona o porezu na dobit ('Narodne novine', br. 177/04, 90/05 i 57/06), propisan je način i iznos amortizacije za osobne automobile i druga sredstva za osobni prijevoz koji se priznaje kao trošak pri utvrđivanju osnovice poreza na dobit. Amortizacija za osobne automobile i druga sredstva za osobni prijevoz priznaje se do 400.000,00 kuna troška nabave po jednom sredstvu. Ako trošak nabave premašuje navedenu svotu, amortizacija iznad navedene svote priznaje se samo ako sredstvo služi isključivo za registriranu djelatnost najma ili prijevoza.

Prema odredbama članka 22. stavak 3. Pravilnika o porezu na dobit ('Narodne novine', br. 95/05), ako je trošak nabave za dugotrajnu imovinu iz članka 12. stavak 13. Zakona iznad 400.000,00 kuna po jednom sredstvu, porezna osnovica povećava se za iznos porezno nepriznate amortizacije u poreznom razdoblju u kojem se imovina amortizira. Porezna osnovica povećava se za trošak amortizacije za imovinu koja je nabavljena u razdoblju primjene Zakona.

Stoga se navedene odredbe Zakona i Pravilnika o porezu na dobit odnose na osobne automobile i druga sredstva za prijevoz nabavljena od 01.01.2005. godine, dok osobni automobili i druga sredstva za osobni prijevoz nabavljeni do 31.12.2004. godine ne podliježu navedenim odredbama, sukladno članku 22. stavak 3. Pravilnika o porezu na dobit.

Odredbama članka 2. stavak 1. točka 2c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ('Narodne novine', br. 47/95 do 95/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na vlastitu potrošnju kojom se, između ostalog, smatra stvaranje rashoda po osnovi korištenja osobnih automobila i drugih sredstava za osobni prijevoz koji se ne mogu odbiti pri oporezivanju dohotka odnosno dobiti.

Člankom 26. stavak 1. točka 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ('Narodne novine', br.60/96 do 153/05), propisano je da se 30% izdataka u svezi s vlastitim ili unajmljenim osobnim motornim vozilima i drugim sredstvima za osobni prijevoz poduzetnika, poslovodnih i drugih zaposlenih osoba, smatra vlastitom potrošnjom i podliježe oporezivanju.

Sukladno navedenom, porez na dodanu vrijednost plaća se u smislu članka 2. stavak 1. točka 2c) Zakona i članka 26. stavak 1. točka 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, na 30% izdataka po osnovi korištenja osobnih automobila i drugih sredstava za osobni prijevoz do iznosa od 400.000,00 kuna troška nabave po jednom sredstvu. Iznos troškova amortizacije za osobne automobile i druga sredstva za osobni prijevoz preko 400.000,00 kuna troška nabave po jednom sredstvu, nije u smislu članka 12. Zakona o porezu na dobit, porezno priznati rashod koji se može odbiti pri oporezivanju dobiti, pa sukladno članku 2. stavak 1. točka 2a) Zakona o porezu na dodanu vrijednost, razlika iznad 400.000,00 kuna podliježe oporezivanju kao izuzimanje za vlastitu potrošnju.

Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.
Klasa: 410-19/06-01/99 Ur. broj: 513-07-21-01/06-2, Zagreb, 17.7.2006.
Obračunavanje i plaćanje pdv-a na troškove amortizacije osobnih automobila vrijednosti veće od 400.000,00 kn Društvo 'A' d.o.o. b, obratilo nam se s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na troškove amortizacije osobnih automobila vrijednosti veće od 400.000,00 kuna po jednom vozilu. Društvo pita je li porezni tretman isti za vozila nabavljena u 2004. godini, kao i za vozila nabavljena poslije 01.01.2005. godine. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.

Odredbom članka 12. stavak 13. Zakona o porezu na dobit ('Narodne novine', br. 177/04, 90/05 i 57/06), propisan je način i iznos amortizacije za osobne automobile i druga sredstva za osobni prijevoz koji se priznaje kao trošak pri utvrđivanju osnovice poreza na dobit. Amortizacija za osobne automobile i druga sredstva za osobni prijevoz priznaje se do 400.000,00 kuna troška nabave po jednom sredstvu. Ako trošak nabave premašuje navedenu svotu, amortizacija iznad navedene svote priznaje se samo ako sredstvo služi isključivo za registriranu djelatnost najma ili prijevoza.

Prema odredbama članka 22. stavak 3. Pravilnika o porezu na dobit ('Narodne novine', br. 95/05), ako je trošak nabave za dugotrajnu imovinu iz članka 12. stavak 13. Zakona iznad 400.000,00 kuna po jednom sredstvu, porezna osnovica povećava se za iznos porezno nepriznate amortizacije u poreznom razdoblju u kojem se imovina amortizira. Porezna osnovica povećava se za trošak amortizacije za imovinu koja je nabavljena u razdoblju primjene Zakona.

Stoga se navedene odredbe Zakona i Pravilnika o porezu na dobit odnose na osobne automobile i druga sredstva za prijevoz nabavljena od 01.01.2005. godine, dok osobni automobili i druga sredstva za osobni prijevoz nabavljeni do 31.12.2004. godine ne podliježu navedenim odredbama, sukladno članku 22. stavak 3. Pravilnika o porezu na dobit.

Odredbama članka 2. stavak 1. točka 2c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ('Narodne novine', br. 47/95 do 95/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na vlastitu potrošnju kojom se, između ostalog, smatra stvaranje rashoda po osnovi korištenja osobnih automobila i drugih sredstava za osobni prijevoz koji se ne mogu odbiti pri oporezivanju dohotka odnosno dobiti.

Člankom 26. stavak 1. točka 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ('Narodne novine', br.60/96 do 153/05), propisano je da se 30% izdataka u svezi s vlastitim ili unajmljenim osobnim motornim vozilima i drugim sredstvima za osobni prijevoz poduzetnika, poslovodnih i drugih zaposlenih osoba, smatra vlastitom potrošnjom i podliježe oporezivanju.

Sukladno navedenom, porez na dodanu vrijednost plaća se u smislu članka 2. stavak 1. točka 2c) Zakona i članka 26. stavak 1. točka 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, na 30% izdataka po osnovi korištenja osobnih automobila i drugih sredstava za osobni prijevoz do iznosa od 400.000,00 kuna troška nabave po jednom sredstvu. Iznos troškova amortizacije za osobne automobile i druga sredstva za osobni prijevoz preko 400.000,00 kuna troška nabave po jednom sredstvu, nije u smislu članka 12. Zakona o porezu na dobit, porezno priznati rashod koji se može odbiti pri oporezivanju dobiti, pa sukladno članku 2. stavak 1. točka 2a) Zakona o porezu na dodanu vrijednost, razlika iznad 400.000,00 kuna podliježe oporezivanju kao izuzimanje za vlastitu potrošnju.

Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.
Klasa: 410-19/06-01/99, Ur. broj: 513-07-21-01/06-2, Zagreb, 17.7.2006.
Obračunavanje i plaćanje PDV-a na troškove amortizacije osobnih automobila vrijednosti veće od 400.000,00 kn 

Društvo 'A' d.o.o. b, obratilo nam se s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na troškove amortizacije osobnih automobila vrijednosti veće od 400.000,00 kuna po jednom vozilu. Društvo pita je li porezni tretman isti za vozila nabavljena u 2004. godini, kao i za vozila nabavljena poslije 01.01.2005. godine. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.

Odredbom članka 12. stavak 13. Zakona o porezu na dobit ('Narodne novine', br. 177/04, 90/05 i 57/06), propisan je način i iznos amortizacije za osobne automobile i druga sredstva za osobni prijevoz koji se priznaje kao trošak pri utvrđivanju osnovice poreza na dobit. Amortizacija za osobne automobile i druga sredstva za osobni prijevoz priznaje se do 400.000,00 kuna troška nabave po jednom sredstvu. Ako trošak nabave premašuje navedenu svotu, amortizacija iznad navedene svote priznaje se samo ako sredstvo služi isključivo za registriranu djelatnost najma ili prijevoza.

Prema odredbama članka 22. stavak 3. Pravilnika o porezu na dobit ('Narodne novine', br. 95/05), ako je trošak nabave za dugotrajnu imovinu iz članka 12. stavak 13. Zakona iznad 400.000,00 kuna po jednom sredstvu, porezna osnovica povećava se za iznos porezno nepriznate amortizacije u poreznom razdoblju u kojem se imovina amortizira. Porezna osnovica povećava se za trošak amortizacije za imovinu koja je nabavljena u razdoblju primjene Zakona.

Stoga se navedene odredbe Zakona i Pravilnika o porezu na dobit odnose na osobne automobile i druga sredstva za prijevoz nabavljena od 01.01.2005. godine, dok osobni automobili i druga sredstva za osobni prijevoz nabavljeni do 31.12.2004. godine ne podliježu navedenim odredbama, sukladno članku 22. stavak 3. Pravilnika o porezu na dobit.

Odredbama članka 2. stavak 1. točka 2c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ('Narodne novine', br. 47/95 do 95/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na vlastitu potrošnju kojom se, između ostalog, smatra stvaranje rashoda po osnovi korištenja osobnih automobila i drugih sredstava za osobni prijevoz koji se ne mogu odbiti pri oporezivanju dohotka odnosno dobiti.

Člankom 26. stavak 1. točka 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ('Narodne novine', br.60/96 do 153/05), propisano je da se 30% izdataka u svezi s vlastitim ili unajmljenim osobnim motornim vozilima i drugim sredstvima za osobni prijevoz poduzetnika, poslovodnih i drugih zaposlenih osoba, smatra vlastitom potrošnjom i podliježe oporezivanju.

Sukladno navedenom, porez na dodanu vrijednost plaća se u smislu članka 2. stavak 1. točka 2c) Zakona i članka 26. stavak 1. točka 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, na 30% izdataka po osnovi korištenja osobnih automobila i drugih sredstava za osobni prijevoz do iznosa od 400.000,00 kuna troška nabave po jednom sredstvu. Iznos troškova amortizacije za osobne automobile i druga sredstva za osobni prijevoz preko 400.000,00 kuna troška nabave po jednom sredstvu, nije u smislu članka 12. Zakona o porezu na dobit, porezno priznati rashod koji se može odbiti pri oporezivanju dobiti, pa sukladno članku 2. stavak 1. točka 2a) Zakona o porezu na dodanu vrijednost, razlika iznad 400.000,00 kuna podliježe oporezivanju kao izuzimanje za vlastitu potrošnju.

Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa: 410-09/05-01/13 Ur. broj: 513-07-21-01/06-2, Zagreb, 13.1.2006.

Obveza plaćanja posebnog poreza na promet upotrebljavanih osobnih automobila 

Društvo "A" d.o.o. iz Zagreba, obratilo nam se sa upitom o obvezi plaćanja posebnog poreza na promet upotrebljavanih osobnih automobila, ostalih motornih vozila, plovila i zrakoplova, u slučaju pripajanja društva "A" d.o.o. društvu preuzimatelju "B" d.o.o. Društvo "B" d.o.o. sukladno ugovoru o pripajanju promijenilo je naziv u društvo "A" d.o.o., ali nastavlja poslovati pod istim matičnim brojem i na istoj adresi. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/95) i članka 13. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br, 60/96 do 153/05), propisano je da spajanje i pripajanje društava u skladu s propisima koji uređuju to područje ne podliježe oporezivanju.
Odredbama članka 1. stavaka 2. i 3. Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove ("Narodne novine", br. 136/02-pročišćeni tekst, 44/03 i 95/04), propisano je da se promet upotrebljavanih osobnih automobila, ostalih motornih vozila, plovila i zrakoplova koje kupuju ili stječu pravne ili fizičke osobe, oporezuje posebnim porezom na promet, ako se taj promet ili stjecanje ne oporezuje porezom na dodanu vrijednost.
Spajanje i pripajanje ne podliježe porezu na dodanu vrijednost, pa se plaća posebni porez po stopi od 5 % sukladno članku 1. stavak 3. Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove.

Klasa: 410-19/05-01/305 Ur. broj: 513-07-21-01/05-2, Zagreb, 12.12.2005.

Obveza obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na usluge odlaganja komunalnog otpada 

Komunalno poduzeće "A" d.o.o. iz Nove Gradiške, obratilo nam se s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na usluge odlaganja komunalnog otpada, opskrbe pitkom vodom i odvodnje otpadnih voda. U cijeni su sadržani i iznosi za financiranje gradnje objekata i uređaja pripadajuće komunalne infrastrukture. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 2. stavka 1.točka l a) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
U članku 8. stavak 1. Zakona, propisano je da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe, što se smatra prolaznim stavkama u smislu članka 51. stavak 1O. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br.60/96 do 77/04-ispravak).
Prema odredbama članka 20. Zakona o komunalnom gospodarstvu ("Narodne novine", br. 26/03- pročišćeni tekst, 82/04, 110/04 i 178/04), cijena komunalne usluge može sadržavati i iznos za održavanje i financiranje gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture na području ili za potrebe jedinice lokalne samouprave na kojemu se isporučuje komunalna usluga sukladno s Programom gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture. Taj se iznos u računu za isporučenu komunalnu uslugu iskazuje posebno i sredstva se doznačuju u proračun jedinice lokalne samouprave, a mogu se upotrebljavati isključivo za te namjene.
Prema navedenom, ako komunalno poduzeće u računu za pruženu komunalnu uslugu zasebno iskazuje iznos za financiranje gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture sukladno odredbama iz članka 20. Zakona o komunalnom gospodarstvu i ako taj iznos komunalno poduzeće naplaćuje u ime i za račun jedinice lokalne samouprave koja ga knjiži kao prihod, u tom slučaju se radi o prolaznoj stavci prema članku 8. stavku 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i ne podliježe poreznoj obvezi.
Međutim, ako iznos koji komunalno poduzeće iskazuje u računu za pruženu uslugu čini prihod komunalnog poduzeća, tada taj iznos podliježe obvezi obračunavanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.
Klasa: 410-19/05-01/301 Ur. broj: 513-07-21-01/05-2, Zagreb, 1.12.2005.

Obveza obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na kataloge 

Društvo "A" d.o.o. iz Zagreba, obratilo nam se s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na kataloge koji se dijele besplatno kupcima u svrhu bolje prodaje proizvoda, na koji odgovaramo u nastavku.
Člankom 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Točka 3. istog članka propisuje da se porez na dodanu vrijednost plaća i na sve druge isporuke dobara i obavljene usluge bez naknade i s osobnim popustom bez obzira kome su učinjene.
Prema navedenim odredbama, davanje kataloga bez naknade potencijalnim kupcima podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost kao isporuka dobara u smislu članka 2. stavka 1. točka 1 a) Zakona.

Klasa: 410-19/05-01/263  Ur. broj:513-07-21-01/05-2 , Zagreb, 10.11.2005.

Obračunavanje i plaćanje PDV-a 

Navedenim dopisom obratili ste nam se radi mišljenja o obračunavanju i plaćanju poreza na dodanu vrijednost u slučaju kad poduzetnik koji se bavi prodajom polugotovih pekarskih proizvoda daje na korištenje peći za pečenje tih proizvoda, a preuzimatelj odnosno korisnik peći dužan je platiti polog za korištenje peći bez prava na otkup i po prestanku važenja ugovora mora peći vratiti. Peći ostaju u vlasništvu poduzetnika koji ih daje na korištenje i za njih obračunava trošak amortizacije, a prema ugovoru je obvezan bez naknade otklanjati kvarove i održavati peći za vrijeme trajanja ugovora. Na pitanje da li se na iznos navedenog pologa zaračunava porez na dodanu vrijednost odgovaramo u nastavku.
Prema članku 2. stavku 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona, osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe.
Sukladno navedenom, kada predavatelj daje preuzimatelju na korištenje peći za pečenje polugotovih pekarskih proizvoda, riječ je o najmu peći koje služe za obavljanje gospodarske djelatnosti, pa je osnovica za obračun poreza na dodanu vrijednost polog odnosno naknada koju je najmoprimatelj uplatio najmodavcu.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa: 410-19/05-01/263 Ur. broj: 513-07-21-01/05-2, Zagreb, 10.11.2005.

Obračunavanje i plaćanje PDV-a 

Navedenim dopisom obratili ste nam se radi mišljenja o obračunavanju i plaćanju poreza na dodanu vrijednost u slučaju kad poduzetnik koji se bavi prodajom polugotovih pekarskih proizvoda daje na korištenje peći za pečenje tih proizvoda, a preuzimatelj odnosno korisnik peći dužan je platiti polog za korištenje peći bez prava na otkup i po prestanku važenja ugovora mora peći vratiti. Peći ostaju u vlasništvu poduzetnika koji ih daje na korištenje i za njih obračunava trošak amortizacije, a prema ugovoru je obvezan bez naknade otklanjati kvarove i održavati peći za vrijeme trajanja ugovora. Na pitanje da li se na iznos navedenog pologa zaračunava porez na dodanu vrijednost odgovaramo u nastavku.
Prema članku 2. stavku 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona, osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe.
Sukladno navedenom, kada predavatelj daje preuzimatelju na korištenje peći za pečenje polugotovih pekarskih proizvoda, riječ je o najmu peći koje služe za obavljanje gospodarske djelatnosti, pa je osnovica za obračun poreza na dodanu vrijednost polog odnosno naknada koju je najmoprimatelj uplatio najmodavcu.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/05-01/128 Ur. broj: 513-07-21-01/05-2, Zagreb, 5.5.2005.

Porez na dodanu vrijednost na vlastitu potrošnju 

U svezi s vašim odgovorima na upite je li poduzetnik dužan na 30% vrijednosti amortizacije automobila obračunati porez na dodanu vrijednost, kad se radi o rabljenom automobilu koji je poduzetnik-porezni obveznik kupio od građanina ili poduzetnika koji nije obveznik poreza na dodanu vrijednost i na koji je platio 5% posebnog poreza na promet te u slučaju izuzimanja takvog automobila od strane fizičke osobe-poduzetnika iz svog poduzeća kao npr. kod trajnog prestanka obavljanja djelatnosti, suglasni smo s vašim mišljenjem da u navedenim slučajevima ne postoji obveza obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Prema odredbi članka 2. stavak 1. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 82/04) i članka 23. stavak 1., 2. i 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 55/04), vlastita potrošnja obuhvaća izuzimanje dobara ili korištenje usluga od strane poduzetnika iz njegove gospodarske djelatnosti za privatne potrebe te stvaranje rashoda po osnovi reprezentacije i korištenja osobnih automobila i drugih sredstava za osobni prijevoz. Ovi izdaci podliježu porezu na dodanu vrijednost kao vlastita potrošnja kod poduzetnika-poreznog obveznika koji je pri nabavi dobara i usluga za ove potrebe, ostvario pravo na odbitak pretporeza.
Budući da se u vašem slučaju radi o poduzetniku- obvezniku porez na dodanu vrijednost koji pri nabavi automobila nije ostvario pravo na odbitak pretporeza, nema obveze obračunavanja poreza pri korištenju odnosno izuzimanju automobila za vlastitu potrošnju. 
 
Klasa: 410-19/05-01/88 Ur. broj: 513-07-21-01/05-2, Zagreb, 23.3.2005.

Obračun poreza na dodanu vrijednost 

Društvo za agencijske poslove i trgovinu "A", naručuje od Vodovoda "B" vodu za inozemne brodove koji se nalaze na kružnim putovanjima i pristaju u hrvatskim lukama. Vodu isporučuje Vodovod "B" koji za obavljenu isporuku vode naručitelju "A" izdaje račun sa obračunatim porezom na dodanu vrijednost. Slijedom navedenog postavljeno je pitanje treba li "B" obračunati porez na dodanu vrijednost za tako isporučenu vodu ili je riječ o izvoznoj isporuci.
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
Prema Članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara) i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Člankom 13. stavak 1. točka 1. Zakona propisano je da su poreza na dodanu vrijednost oslobođene izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara, uključujući prijevozne i sve druge usluge.
Prema članku 14. stavak 1. točka 1. Zakona izvoznom isporukom smatra se isporuka dobra koju poduzetnik koji se u smislu carinskih propisa smatra carinskim obveznikom, obavi inozemnom naručitelju u inozemstvo izvan carinskog područja Republike Hrvatske.
Da je obavljena izvozna isporuka poduzetnik dokazuje izvoznom carinskom deklaracijom koja glasi na njegovo ime s ovjerom nadležne carinarnice da je obavljeno izvozno carinjenje i da je dobro napustilo carinsko područje Republike Hrvatske i ispravama o naplati prema propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom poslovanju što je
propisano člankom 71. stavak 9. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04-ispravak).
Iz upita i priložene dokumentacije razvidno je da u konkretnom slučaju nije riječ o izvoznoj isporuci dobara u smislu članka 13. stavak 1. Zakona, nego o isporuci oporezivoj porezom na dodanu vrijednost prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Stoga je "B" obvezan za obavljenu isporuku vode ispostaviti račun sa obračunatim porezom na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa: 410-19/05-01/65 Ur. broj:513-07-21-01/05-2, Zagreb, 4.3.2005.

Oporezivanje naknada za troškove dokumentacije 

Ustanova "A", postavila nam je pitanje oporezuje li se naknada koju za troškove dokumentacije temeljem Zakona o javnoj nabavi zaračunavaju ponuditeljima koji sudjeluju u javnom nadmetanju, na koje odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 29. Zakona o javnoj nabavi (Nar. nov., broj 117/01 i 197/03), cijena dokumentacije za nadmetanje obuhvaća samo cijenu preslike i /ili dostave i naručitelj ne smije tražiti plaćanje drugih iznosa u svezi s dokumentacijom ili sudjelovanjem u postupku nabave.
Ustanova "A" pri objavi javnog nadmetanja objavljuje cijenu troškova izrade dokumentacije, koju temeljem toga ponuditelji uplaćuju na njihov račun te uz predočenje dokaza o uplati mogu podići natječajnu dokumentaciju.
Prema odredbi članka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 82/04), isporuka koja podliježe oporezivanju je ona koju poduzetnik (isporučitelj) u okviru svoje poduzetničke djelatnosti obavi u tuzemstvu uz naknadu.
U konkretnom slučaju1 postoji predmet isporuke (natječajna dokumentacija) te naknada koju primatelj isporuke plaća za primljenu isporuku, pa je u smislu odredbe članka 2. Zakona, obavljena isporuka koja podliježe oporezivanju. 

Klasa: 410-01/05-01/189 Ur.broj:513-07-21-01/05-2, Zagreb, 15.2.2005.

Oporezivanje financijske potpore 

U dopisu što nam ga je dostavilo trgovačko društvo za uređivanje i održavanje rekreacijsko-športskih objekata "A", navode da su iz proračuna Grada Zagreba primili financijsku potporu za uklanjanje lokvanja s regatne staze i dijela kajakaškog kanala jezera Jarun.
Navode da doznaka financijskih sredstava za investicijska ulaganja, kao potpora za izgradnju javnih dobara, ne podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost, te postavljaju upit podliježe li oporezivanju porezom na dodanu vrijednost subvencija za investicijsko održavanje iste investicije?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Jezero Jarun je kao javno dobro grad Zagreb dao na održavanje trgovačkom društvu "A", pa je u konkretnom slučaju riječ o sredstvima danim trgovačkom društvu iz proračuna Grada Zagreba za obavljanje ugovorenih radova na održavanju javnog dobra.
U skladu s navedenim sredstva što ih trgovačko društvo dobije iz proračuna Grada Zagreba, kao naknadu za obavljanje poslove uklanjanja lokvanja s regatne staze i dijela kajakaškog kanala podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost prema odredbama članka 2. stavak 1. točka a) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04).
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa: 410-01/05-01/189 Ur. broj: 513-07-21-01/05-2, Zagreb, 15.2.2005.

Oporezivanje financijske potpore 

U dopisu što nam ga je dostavilo trgovačko društvo za uređivanje i održavanje rekreacijsko-športskih objekata "A", navode da su iz proračuna Grada Zagreba primili financijsku potporu za uklanjanje lokvanja s regatne staze i dijela kajakaškog kanala jezera Jarun.
Navode da doznaka financijskih sredstava za investicijska ulaganja, kao potpora za izgradnju javnih dobara, ne podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost, te postavljaju upit podliježe li oporezivanju porezom na dodanu vrijednost subvencija za investicijsko održavanje iste investicije?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Jezero Jarun je kao javno dobro grad Zagreb dao na održavanje trgovačkom društvu "A", pa je u konkretnom slučaju riječ o sredstvima danim trgovačkom društvu iz proračuna Grada Zagreba za obavljanje ugovorenih radova na održavanju javnog dobra.
U skladu s navedenim sredstva što ih trgovačko društvo dobije iz proračuna Grada Zagreba, kao naknadu za obavljanje poslove uklanjanja lokvanja s regatne staze i dijela kajakaškog kanala podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost prema odredbama članka 2. stavak 1. točka a) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04).
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa: 410-19/04-01/344 Ur. broj: 513-07-21-01/04-2, Zagreb, 3.12.2004.

Privremeni uvoz radi oplemenjivanja 

Društvo "A" d.o.o. obavlja uslugu dorade na dobrima koja privremeno uvozi domaća tvrtka "B" radi oplemenjivanja. Nakon oplemenjivanja tvrtka "B" oplemenjeno dobro izvozi inozemnom naručitelju. Temeljeni navedenoga, postavljeno je pitanje treba li "A" d.o.o. prilikom ispostavljanja računa domaćoj tvrtki "B" za obavljenu uslugu dorade obračunati porez na dodanu vrijednost?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Članak 13. stavak l. točka 1. Zakona propisuje da su poreza na dodanu vrijednost oslobođene izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara, uključujući prijevozne i sve druge otpremne usluge.
Izvoznom isporukom dobara prema članku 14. stavak 1. točka 2. Zakona smatra se kada poduzetnik, koji je u smislu carinskih propisa carinski obveznik, predmet isporuke koji je primio iz inozemstva, nakon oplemenjivanja, vraća inozemnom naručitelju.
Međutim, odredbama članka 71. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 - ispravak) propisano je ako domaći poduzetnik obavlja premještaj dobra izrađenog ili oplemenjenog u postupku unutarnje proizvodnje drugom poduzetniku koji također obavlja postupak unutarnje proizvodnje sukladno carinskim propisima, te ako se to dobro nakon dorade odnosno oplemenjivanja isporučuje inozemnom naručitelju u inozemstvu, takva je isporuka oslobođena plaćanja poreza na dodanu vrijednost. Stavak 6. istog članka propisuje da poduzetnik koji premješta dobro nakon izrade odnosno oplemenjivanja u postupku unutarnje proizvodnje obvezan je osigurati dokaze (odgovarajuću carinsku dokumentaciju) o premještanju toga dobra u drugi postupak unutarnje proizvodnje radi izvoza.
Navedeno oslobođenje primjenjuje se samo u slučaju kada domaći poduzetnik koji je uvezao dobro radi unutarnje proizvodnje obavlja isporuku (premještaj) dobara u postupku unutarnje proizvodnje drugom domaćem poduzetniku radi dorade, koji također mora imati odobrenje carinarnice za obavljanje postupka unutarnje proizvodnje.
Ako obadva sudionika dorade za uvezeno dobro nemaju odobrenje carinarnice za obavljanje postupka unutarnje proizvodnje ili nemaju odgovarajuću carinsku dokumentaciju prema carinskim propisima radi praćenja dobra pod carinskim nadzorom, riječ je o oporezivoj isporuci prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Poduzetnik koji je obavio doradu, pri isporuci toga dobra poduzetniku koji će tako oplemenjeno dobro izvesti, mora obračunati porez na dodanu vrijednost na uslugu dorade, odnosno oplemenjivanja dobra.
Iz podnesenog upita smatramo da društvo "A" d.o.o. i "B" nemaju odobrenje carinarnice za obavljanje unutarnje proizvodnje te ne posjeduju odgovarajuću carinsku dokumentaciju u smislu članka 71. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, nego je riječ o doradi na uvezenom dobru, pa je društvo "A" d.o.o. obvezno prilikom ispostavljanja računa za obavljenu uslugu dorade tvrtki "B" obračunati porez na dodanu vrijednost.
Poduzetnik koji izvozi oplemenjeno dobro, u konkretnom slučaju tvrtka "B", ima pravo odbitka obračunanog poreza kao pretporez, te koristi pravo oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri izvozu, u smislu članka 13. i 14. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da s odgovorom upoznate podnositelja upita. 

Klasa: 410-01/04-01/1190 Ur. broj: 513-07/21-01/04-2, Zagreb, 14.10.2004.

Agencija za privremeno zapošljavanje 

Banka "A", obratila nam se u vezi oporezivanja usluga koje pruža Agencija "B". Prema odredbama Zakona o radu (Narodne novine, od broja 38/95 do 30/04), agencije "B" kao poslodavac, ustupaju radnike drugom poslodavcu (korisniku) za obavljanje privremenih poslova. Naknadu za obavljenu uslugu ustupanja radnika agencija naplaćuje od korisnika. S obzirom na navedeno, banka "A" - korisnik usluga Agencije "B", postavila je upit treba li Agencija "B" porez na dodanu vrijednost obračunati na ukupnu naknadu ili samo na naknadu za obavljenu uslugu posredovanja.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje obavi poduzetnik baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Odredbom članka 8. stavak 1. Zakona propisano je da osnovicu poreza na dodanu vrijednost čini naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe.
Članak 4. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 55/04) propisuje da poduzetnik koji nastupa u tuđe ime i za tuđi račun - posrednik i zastupnik, obračunava i plaća porez na pripadajuću mu proviziju.
Shodno navedenom, ako Agencija "B" za privremeno zapošljavanje obavlja uslugu ustupanja radnika u vlastito ime i za vlastiti račun, porez na dodanu vrijednost obračunava na ukupnu naknadu prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članku 4. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost. Međutim, ako obavlja uslugu posredovanja, odnosno nastupa u tuđe ime i za tuđi račun te za tu uslugu naplaćuje proviziju, tada je obveznik poreza na dodanu vrijednost na naknadu - proviziju u smislu članka 4. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa: 410-01/04-01/1193 Ur. broj:513-07-21-01/04-2, Zagreb, 23.9.2004.

Mogu li strani državljani kod iznajmljivanja poslovnog prostora postati obveznici PDV-a

Odvjetničko društvo "A", postavilo nam je upit mogu li strani državljani koji u Republici Hrvatskoj ostvaruju dohodak od samostalne djelatnosti (u konkretnom slučaju iznajmljivanje poslovnog prostora) postati obveznici poreza na dodanu vrijednost.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Poduzetnikom se prema članku 2. stavak 3. Zakona i članka 29. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 55/04) smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda. Osoba koja ispunjava sva tri uvjeta istodobno, poduzetnik je u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Prema članku 22. stavak 1. Zakona, poduzetnik čija godišnja vrijednost isporuka dobara i obavljenih usluga u prethodnoj kalendarskoj godini nije bila veća od 85.000,00 kuna, nije obveznik poreza na dodanu vrijednost, (osim ako se sam nije prijavio u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost), nema pravo iskazivanja poreza po izdanim računima i ne može odbiti porez koji mu po ulaznim računima zaračunaju ostali poduzetnici.
Odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost nije isključena mogućnost da strani državljanin postane obveznik poreza na dodanu vrijednost, ako u Republici Hrvatskoj obavlja samostalnu djelatnost.
Stoga, ako poduzetnik bilo strani ili domaći državljanin u tekućoj godini ostvari godišnju vrijednost oporezivih isporuka dobra ili usluga iz članka 2. Zakona u iznosu većem od 85.000,00 kuna postaje obveznikom poreza na dodanu vrijednost po sili zakona od 1. siječnja iduće godine, i obvezan je upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost prema odredbama članka 40. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa: 410-01/04-01/350 Ur. broj: 513-07-01/04-2, Zagreb, 18.3.2004.

Umirovljeni građanin - zakupodavac obveznik poreza na dodanu vrijednost 

U vašem dopisu navodite da je u tijeku sklapanje ugovora o zakupu poslovnog prostora za službene potrebe. Zakupodavac je umirovljeni građanin, stoga postavljate upit da li umirovljeni građanin -zakupodavac temeljem ugovora o zakupu poslovnog prostora postaje obveznik poreza na dodanu vrijednost s obzirom da ugovorena zakupnina iznosi cca 40.000,00 kuna mjesečno.
U vezi navedenog odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) na isporuke dobara i usluga koje obavi poduzetnik u okviru svoje gospodarske ili poduzetničke djelatnosti u tuzemstvu uz naknadu plaća se porez na dodanu vrijednost.
Poduzetnikom se prema č1anku 2. stavak 3. Zakona i članka 29. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 198/03) smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda. Osoba koja ispunjava sva tri uvjeta istodobno poduzetnik je u smislu odredbi Zakona o porez na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim odredbama, ako poduzetnik u tekućoj godini ostvari godišnju vrijednost oporezivih isporuka dobra ili usluga iz članka 2. Zakona u iznosu većem od 85.000,00 kuna postaje obveznikom poreza na dodanu vrijednost po sili zakona od 1. siječnja iduće godine,
i obvezan je upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost prema odredbama članka 40. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.

Klasa: 410-01/04-01/331 Ur. broj: 513-07/01-04-2, Zagreb, 16.3.2004.

Oslobođenje od plaćanja PDV-a prilikom uvoza opreme 

Društvo "A" d.o.o., namjerava uvesti novu opremu kojom bi se zamijenila tehnološki dotrajala oprema i proširila proizvodnja, stoga su uputili zahtjev za oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom uvoza opreme.
U vezi navedenog odgovaramo u nastavku.
Članak 2. stavak 1. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisuje da se porez na dodanu vrijednost plaća na uvoz dobara u tuzemstvo pri čemu se pod uvozom razumijeva i unos i prijam i drugi oblici uvoza dobara.
Obveznik poreza na dodanu vrijednost u smislu č1anka 6. stavak 1. točka 2. Zakona je uvoznik iz članka 2. ovoga Zakona.
Pri uvozu dobara kako je propisano člankom 7. stavak 5. Zakona porezna obveza nastaje danom nastanka carinskog duga. Porez obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi carinski postupak zajedno s obračunom i naplatom carinskog duga, prema propisima i obračunu o naplati carinskog duga.
U skladu s odredbama članka 20. stavak 2. Zakona, porez koji je obračunala i naplatila carinarnica prema članku 7. stavak 5. Zakona, poduzetnik koji je uvezao opremu ima pravo odbiti kao pretporez od porezne obveze u tom obračunskom razdoblju kada je porez naplaćen.
Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti za oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa: 410-01/04-01/38 Ur. broj: 513-07/04-2, Zagreb. 27.2.2004.

Oporezivanje poreza na dodanu vrijednost 

Gospodin "A", postavio nam je pitanje smatra li se ugostiteljskom djelatnošću prodaja pića članovima tenis kluba i njihovim gostima, te podliježe li navedeni promet oporezivanju.
U svezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Prema č1anku 2. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) predmet oporezivanja porezom na dodanu vrijednost su isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
U stavku 3. istog članka propisano je da se poduzetnikom smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda.
U skladu s navedenim, ako tenis klub samostalno, trajno i s namjerom ostvarivanja prihoda obavlja djelatnost ugošćavanja i isporučuje oporezive isporuke dobara i usluga iz članka 2. Zakona i ako je godišnja vrijednost isporuka dobara i usluga veća od 85.000,00 kuna postaje obveznikom poreza na dodanu vrijednost.
Međutim, poduzetnik čija godišnja vrijednost oporezivih isporuka dobara i usluga u prethodnoj kalendarskoj godini nije bila veća od 85.000,00 kuna, nije obveznik poreza na dodanu vrijednost, (osim ako se sam nije prijavio u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost), nema pravo iskazivanja poreza po izdanim računima i ne može odbiti porez koji mu po ulaznim računima zaračunaju ostali poduzetnici u smislu članka 22. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
U vezi s pitanjem što se smatra ugostiteljskom djelatnošću i izdavanjem odobrenja za obavljanje te djelatnosti, stranka se treba obratiti nadležnom Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/03-01/384 Ur. broj: 513-07/04-2, Zagreb, 27.2.2004.

Tretiranje naknade kod prijelaza igrača iz jednog kluba u drugi 

U svezi s upitom Vaterpolskog kluba "A" kako u smislu poreza na dodanu vrijednost tretirati naknadu koju jedan klub zaračunava drugom klubu kod prijelaza igrača iz jednog kluba u drugi.
Vaterpolski klub "B" kao obveznik poreza na dodanu vrijednost, zaračunao je Vaterpolskom klubu "A", porez na naknadu koju naziva odštetom za prijelaz igrača.
Naše je mišljenje:
Prema priloženom Registracijskom pravilniku Hrvatskog vaterpolskog saveza (članak 37. i 38.), klubovi I, II i III lige kada njihovi igrači prelaze u druge klubove imaju pravo na naknadu koja predstavlja oblik obeštećenja za rad i sredstva uložena u razvoj igrača. Iznos naknade klubovi utvrđuju sporazumom, a ako se ne sporazume naknadu utvrđuje Komisija na temelju Kriterija i mjerila za utvrđivanje naknade kod prijelaza igrača koje je donijela Skupština Hrvatskog vaterpolskog saveza.
Kad športski klub - obveznik PDV-a sporazumno dopušta igraču prelazak u drugi klub, odriče se prava koja ima prema igraču i za to prima naknadu. Odricanje od prava, predstavlja u smislu odredbe članka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 127/00) uslugu koja je predmet oporezivanja.

Klasa:410-01/04-01/109 Ur. broj: 513-07/04-2, Zagreb, 12.2.2004.

Uvoz osobnih automobila i ostalih motornih vozila 

Gospodin "A" uputio je upit Vladi Republike Hrvatske, Uredu predsjednika, u svezi s plaćanjem poreza na dodanu vrijednost prilikom uvoza osobnih automobila i ostalih motornih vozila, na koji odgovaramo u nastavku.
Prema članku 2. stavak 1. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) porez na dodanu vrijednost plaća se na uvoz dobara u tuzemstvo, pri čemu se pod uvozom razumijeva unos i prijam i drugi oblici uvoza.
Članak 12. točka 12. Zakona propisuje da je plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođen uvoz dobara koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, kao i uvoz dobara od strane istih koja se plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija. Shodno navedenom, prilikom uvoza plaća se porez na dodanu vrijednost, ako nije riječ o uvozu doniranih dobara u smislu članka 12. Zakona. Međutim, poduzetnici koji su obveznici poreza na dodanu vrijednost plaćeni porez prilikom uvoza mogu odbiti kao pretporez sukladno članku 21. stavak 1. Zakona, a poduzetnik ili fizička osoba koja nije u sustavu poreza na dodanu vrijednost nema pravo odbitka odnosno povrata plaćenog poreza prilikom uvoza dobara.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa: 410-01/04-01/2 Ur. broj:513-07/04-2, Zagreb, 2.2.2004.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na donirane proizvode 

Navedenim dopisom obratili ste nam se radi iznalaženja rješenja kojim bi se hrvatske tvrtke oslobodile od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na donirane proizvode kada ih ustupaju Vladi Republike Hrvatske, u svrhu pomoći Islamskoj Republici Iran stradaloj u potresu.
Odgovaramo u nastavku.
Člankom 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
U točki 3. toga članka propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća i na sve druge isporuke dobara i obavljene usluge bez naknade i s osobnim popustom bez obzira kome su učinjene.
Stoga, ako je riječ o davanju vlastitih proizvoda bez naknade, isporuka podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost u skladu s odredbom članka 2. stavak 1. točka 3. Zakona.

Klasa: 410-01/03-01/1261 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb, 29.12.2003.

Obveza obračunavanja poreza na dodanu vrijednost na obveze 

Društvo "A" u stečaju (u daljnjem tekstu: "A"), obratilo nam se s pitanjem o obvezi obračunavanja poreza na dodanu vrijednost na obveze nastale temeljem Ugovora o osnivanju prava služnosti, temeljem kojeg društvo "B" kao vlasnik poslužne nekretnine daje vlasniku povlasne nekretnine pravo da se radi prolaza služi stubištem i liftom te sanitamim čvorom poslužne nekretnine. Društvo "A" će pravo služnosti uknjižiti a za to pravo obvezuje se prema ugovoru platiti društvu "B" naknadu u iznosu 30.849,34 Eura u kunskoj protuvrijednosti na dan izmirenja obveze, na koje odgovaramo.
Prema odredbi članka 4. stavak 2. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 73/00) i članka 6. stavak 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 198/03) trpljenje neke radnje pod kojom se smatra između ostalog i dopuštanje korištenja pokretnih i nepokretnih stvari, predstavlja uslugu koja je predmet oporezivanja porezom na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim, društvo "B" koje obavlja navedenu uslugu, obvezno je na obavljenu uslugu odnosno naknadu za obavljenu uslugu obračunati porez na dodanu vrijednost. Obračunati porez za primatelja usluge-obveznika poreza na dodanu vrijednost, predstavlja pretporez.

Klasa: 410-19/03-01/431 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb, 12.12.2003.

Otpis trgovačke robe neodgovarajuće kvalitete 

Porezni obveznik je u siječnju 2003. uputio pisanu zamolbu za dolazak djelatnika Porezne uprave radi otpisa trgovačke robe neodgovarajuće kvalitete ( građevinski materijal-vapnena cementna žbuka, ljepila za stiropor, ljepila za keramiku, hirofa-stvrdnuta s rokom uporabe koji je prošao i dr.), u količini koja prelazi visinu dopuštenog manjka s naslova kala, rastepa, kvara i loma na proizvodima u trgovini, što ga je propisala Hrvatska gospodarska komora.
U travnju 2003. ovlaštene djelatnice Porezne uprave izvršile su neposredan uvid u izdvojenu predmetnu robu prema specifikaciji i inventurnoj listi na dan 31.12.2002. i utvrdile da je riječ o gotovim proizvodima koji su neupotrebljivi i nisu za daljnju prodaju zbog neodgovarajuće
kvalitete i proteka roka trajanja. Nakon toga, u tijeku nadzora porezni obveznik dao je potvrdu tvrtke koja je preuzela predmetnu robu i uništila je.
U skladu s navedenim temeljem knjigovodstvenih isprava predmetna roba isknjižena je na dan 31.12.2002. Naše je mišljenje da je u konkretnom slučaju manjak robe za poslovnu godinu 2002. priznat u skladu s odredbom članka 25. stavak 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03). 

Klasa: 410-19/03-01/180 Ur. broj: 513-07/03-3, Zagreb, 28.10.2003.

Obračunavanje poreza na dodanu vrijednost na određene usluge 

Burza "A", obratila nam se s predstavkom u svezi obračunavanja poreza na dodanu vrijednost na određene usluge koje pružaju burze. Prema njihovim navodima burza "A" na prihode od članarina i usluge davanja informacija obračunava porez na dodanu vrijednost, dok burza "B" to ne čini. U tom smislu traže očitovanje o tom problemu te pokretanje postupka nadzora kod burze "B".
U svezi s navedenim potrebno je stranku izvijestiti o slijedećem.
Porezna uprava-Središnji ured se u svom pismu klasa: 410-19/02-01/261 od 31. ožujka 2003. godine očitovala o poreznom statusu članarina koje naplaćuje burza od svojih članova. Prema tom mišljenju, kod članarina koje burza naplaćuje od svojih članova ne radi se o članarini u smislu odredbe članka 20. stavak 1. i 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", 60/96 do 58/03), već o naknadi za obavljene usluge koje podliježu oporezivanju, budući da se ne radi o uslugama koje su prema odredbi članka 11. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 69. stavak 3. Pravilnika, oslobođene poreza na dodanu vrijednost.
Kod poreznog obveznika - burze "B", proveden je nadzor obračuna i uplate poreza na dodanu vrijednost za razdoblje od 1. siječnja 2001. godine do 30. travnja 2003. godine, kojim su utvrđene obveze poreza za uplatu kao i zatezne kamate na neplaćene iznose poreza. Upravni postupak je još u tijeku. 

Klasa: 410-01/03-01/867 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb, 19.9.2003.

Otpis nekurentne trgovačke robe 

Društvo "A", Korporativni sektor za poreze, postavilo nam je pitanje nastaje li obveza obračunavanja poreza na dodanu vrijednost u trenutku vrijednosnog usklađenja nekurentne trgovačke robe bez obzira što roba nije uništena ili u trenutku uništenja robe ako se radi o porezno nepriznatom manjku odnosno u trenutku prodaje takve robe, na koje odgovaramo u nastavku.
Ako porezni obveznik otpisuje nekurentnu trgovačku robu (ili repromaterijal, vlastite proizvode, sitan inventar, opremu) na način da provodi vrijednosno usklađenje te robe u skladu s računovodstvenim propisima, ne obračunava se porez na dodanu vrijednost prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) jer nije došlo do isporuke dobara u smislu odredbe članka 2. Zakona. U tom slučaju ne radi se o manjku jer roba i dalje postoji, samo je njena knjigovodstvena vrijednost umanjena ili svedena na nulu.
Ako takva roba ima neku uporabnu vrijednost i može se prodati tada isporučitelj - porezni obveznik pri prodaji zaračunava PDV-e na poreznu osnovicu koju čini naknada za prodanu robu.
Ako otpisani proizvodi više nemaju nikakvu uporabnu vrijednost te se uništavaju ili bacaju tada je kod uništenja ili bacanja potrebno prisustvo djelatnika Porezne uprave, da bi se to uništenje smatralo porezno priznatim manjkom u smislu odredbe članka 25. stavak 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 58/03) na koji nije potrebno obračunati porez na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa: 410-19/03-01/275 Ur. broj: 513-07/03-4, Zagreb, 18.9.2003.

Otuđen, a zatim pronađen osobni automobil 

Osiguravajuće društvo "A", uputilo nam je dopis u kojem navode da je u 2002. godini njihovom klijentu otuđen osobni automobil te da su mu, temeljem police kasko osiguranja, početkom 2003. isplatili štetu. Klijent, pravna osoba u sustavu je poreza na dodanu vrijednost, a odrekao se prava na vozilo u korist osiguravajućeg društva. U travnju 2003. otuđeno vozilo pronađeno je u inozemstvu, te dopremljeno u Zagreb. Zatražili su mišljenje jesu li obvezni platiti porez na dodanu vrijednost, odnosno neki drugi porez pri registraciji istog vozila na osiguravajuće društvo?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Sukladno članku 2. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00) porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu. Obveza poreza na dodanu vrijednost, prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, načelno nastaje isporukom dobra ili obavljanjem usluge koju obavi obveznik poreza na dodanu vrijednost.
Prema odredbi članka 3. stavak 1. Zakona i članka 3. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, br.60/96 do 58/03) isporuka u općenitom smislu postoji kada isporučitelj daje primatelju gospodarsku vrijednost i za to prima odgovarajuću naknadu.
U konkretnom slučaju Osiguravajuće društvo stječe pronađeni osobni automobil za koji je (temeljem obvezno-pravnog odnosa) osiguraniku isplatilo naknadu štete, te u skladu s navedenim zakonskim odredbama nije riječ o isporuci dobra koja podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Prema odredbama članka 1. stavci 2. i 3. Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Narodne novine, od broja 139/97 do 107/01), posebni porez na promet upotrebljavanih osobnih automobila, ostalih motornih vozila, plovila i zrakoplova plaća se ako se taj promet ili stjecanje ne oporezuje porezom na dodanu vrijednost. Budući da u konkretnom slučaju Osiguravajuće društvo stječe osobni automobil, a da se to stjecanje ne oporezuje porezom na dodanu vrijednost, oporezuje se posebnim porezom na promet sukladno članku 1. stavak 3. Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove.

Klasa: 410-19/02-01/295 Ur. broj: 513-07/03-3, Zagreb, 18.9.2003.

Obveza obračunavanja poreza na dodanu vrijednost prilikom prodaje automobila 

Postavili ste nam pitanja u svezi s obvezom obračunavanja poreza na dodanu vrijednost kod poreznog obveznika "A", koji se bavi prodajom automobila. Poduzeće prilikom prodaje automobila odobrava akcijske popuste smanjenjem cijene vozila koji se javno objavljuju, popuste velikim kupcima na kupljenu količinu, zatim pojedinačni popust kupcu koji se povremeno odobrava jer će se u budućnosti povećati prodaja istom kupcu te pojedinačne popuste kupcima koji se odobravaju zbog primjerice oštećenja vozila. Poduzeće također poklanja kupcima probne pločice, naknadu za registraciju, ugrađuje dodatnu opremu kroz servis i slično.
Obzirom na navedeno, postavljena su pitanja:
1. Da li se za iznos popusta, koje kupcima odobravaju prodavatelji primjerice automobila, mora uvećati osnovica poreza na dobit i poreza na dodanu vrijednost?
2. Da li se pokloni kupcima automobila u obliku dodatne opreme npr. radio, klima uređaj, probne pločice i slično smatraju porezno priznatim troškovima prema porezu na dobit i porezu na dodanu vrijednost?
Odgovaramo u nastavku.
1. Popusti koje prodavatelji odobravaju kupcima obično se želi privući nove kupce odnosno povećati prodaju. Prodavatelj danas ostvaruje manju razliku u cijeni da bi sutra ostvario veći promet odnosno prihod od prodaje, te iznos odobrenog popusta nije prihod u smislu članka 4. Zakona o porezu na dobit (Narodne novine, broj 127/00).
Prema članku 2. stavak 1. točka 1. i 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu, koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti. Porez na dodanu vrijednost plaća se i na sve druge isporuke dobara i obavljene usluge bez naknade i s osobnim popustom bez obzira kome su učinjene.
Odredbom članka 8. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da u poreznu osnovicu ne ulaze sniženja cijena i popusti što se kupcu odobre u trenutku ispostavljanja računa.
2. Sve ono što prodavatelj poklanja kupcu, a što se u smislu članka 5. stavka 15. Zakona o porezu na dobit ne smatra rashodom darovanja i što nema elemente promidžbe u smislu članka 5. stavka 4. Pravilnika o porezu na dobit (Narodne novine, broj 54/01), nije porezno priznati rashod.
Nadalje, pokloni kupcima ne mogu se smatrati reprezentacijom jer je pojam reprezentacije vezan uz poslovnog partnera, dakle uz osobu s kojom postoji poslovni odnos ili se očekuje da će se takav odnos uspostaviti, a odnosi se na troškove ugošćivanja poslovnih partnera, darivanje prigodnim poklonima sa otisnutim znakom tvrtke i slično.
Članak 2. stavak 1. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisuje da se porez na dodanu vrijednost plaća i na sve druge isporuke dobara i obavljene usluge bez naknade bez obzira kome su učinjene.
Temeljem navedenog, darivanja kupaca smatra se krajnjom potrošnjom po podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost. 

Klasa: 410-19/02-01/295 Ur. broj: 513-07/03-3, Zagreb, 18.9.2003.

Obveza obračunavanja poreza na dodanu vrijednost prilikom prodaje automobila 

Postavili ste nam pitanja u svezi s obvezom obračunavanja poreza na dodanu vrijednost kod poreznog obveznika "A", koji se bavi prodajom automobila. Poduzeće prilikom prodaje automobila odobrava akcijske popuste smanjenjem cijene vozila koji se javno objavljuju, popuste velikim kupcima na kupljenu količinu, zatim pojedinačni popust kupcu koji se povremeno odobrava jer će se u budućnosti povećati prodaja istom kupcu te pojedinačne popuste kupcima koji se odobravaju zbog primjerice oštećenja vozila. Poduzeće također poklanja kupcima probne pločice, naknadu za registraciju, ugrađuje dodatnu opremu kroz servis i slično.
Obzirom na navedeno, postavljena su pitanja:
1. Da li se za iznos popusta, koje kupcima odobravaju prodavatelji primjerice automobila, mora uvećati osnovica poreza na dobit i poreza na dodanu vrijednost?
2. Da li se pokloni kupcima automobila u obliku dodatne opreme npr. radio, klima uređaj, probne pločice i slično smatraju porezno priznatim troškovima prema porezu na dobit i porezu na dodanu vrijednost?
Odgovaramo u nastavku.
1. Popusti koje prodavatelji odobravaju kupcima obično se želi privući nove kupce odnosno povećati prodaju. Prodavatelj danas ostvaruje manju razliku u cijeni da bi sutra ostvario veći promet odnosno prihod od prodaje, te iznos odobrenog popusta nije prihod u smislu članka 4. Zakona o porezu na dobit (Narodne novine, broj 127/00).
Prema članku 2. stavak 1. točka 1. i 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu, koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti. Porez na dodanu vrijednost plaća se i na sve druge isporuke dobara i obavljene usluge bez naknade i s osobnim popustom bez obzira kome su učinjene.
Odredbom članka 8. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da u poreznu osnovicu ne ulaze sniženja cijena i popusti što se kupcu odobre u trenutku ispostavljanja računa.
2. Sve ono što prodavatelj poklanja kupcu, a što se u smislu članka 5. stavka 15. Zakona o porezu na dobit ne smatra rashodom darovanja i što nema elemente promidžbe u smislu članka 5. stavka 4. Pravilnika o porezu na dobit (Narodne novine, broj 54/01), nije porezno priznati rashod.
Nadalje, pokloni kupcima ne mogu se smatrati reprezentacijom jer je pojam reprezentacije vezan uz poslovnog partnera, dakle uz osobu s kojom postoji poslovni odnos ili se očekuje da će se takav odnos uspostaviti, a odnosi se na troškove ugošćivanja poslovnih partnera, darivanje prigodnim poklonima sa otisnutim znakom tvrtke i slično.
Članak 2. stavak 1. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisuje da se porez na dodanu vrijednost plaća i na sve druge isporuke dobara i obavljene usluge bez naknade bez obzira kome su učinjene.
Temeljem navedenog, darivanja kupaca smatra se krajnjom potrošnjom po podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost. 

Klasa: 410-01/03-01/744 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb, 22.7.2003.

Bespovratna sredstva 

Fond "A", temeljem provedenog natječaja bespovratno financira gospodarske i infrastrukturne projekte kandidirane od strane županija. Fond sklapa ugovor s jedinicama lokalne/područne samouprave u kojem je definirano da će Fond doznačavati sredstva isključivo na žiro-račune izvođača radova temeljem ispostavljenih privremenih/okončanih situacija, koje korisnici bespovratne potpore (gradovi i općine) dostavljaju Fondu uz zahtjev za plaćanje krajnjem izvođaču radova. Korisnici bespovratne pomoći obvezni su financirani projekt voditi u svojim poslovnim knjigama. Ugovorom o bespovratnoj pomoći utvrđena je obveza provođenja Zakona o javnoj nabavi. Pojedine jedinice lokalne/područne samouprave su ovlastile svoje komunalno poduzeće da ono provodi investiciju, a za radove koje ne provodi to komunalno poduzeće, ono u skladu sa Zakonom o javnoj nabavi, izabire najpovoljnijeg ponuđača i s njim sklapa ugovor, gdje je sada to komunalno poduzeće naručitelj radova. U tom slučaju na plaćanje stižu zahtjevi od jedinica lokalne/područne samouprave, uz privremene situacije koju izdaju izvođači ugovorenih radova, a glase na ime komunalnog poduzeća. Postavljate pitanje je li nužno insistirati na tome da privremena/okončana situacija glasi na jedinicu lokalne/područne samouprave?
Naše je mišljenje:
Uvjeti za korištenje bespovratnih sredstava definirani su odlukama Upravnog odbora Fonda i Ugovorima koje Fond sklapa s primateljima potpore -jedinicama lokalne/područne samouprave.
U smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00), isporuka dobra ili usluge i plaćanje naknade za obavljenu uslugu se obavlja na temelju obvezno-pravnog odnosa između isporučitelja i naručitelja isporuke-kupca.
Međutim, budući da prema propisima i odlukama Fonda, korisnik potpore može biti samo jedinica lokalne/područne samouprave koja investiciju mora voditi u svojim poslovnim knjigama to i isprave temeljem kojih se obavlja isplata odnosno plaćanje računa izvođačima trebaju glasiti na primatelja odnosno korisnika potpore.

Klasa: 410-19/03-01/229 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb, 11.7.2003.

Zamjena vozila u garantnom roku 

Na upit pod gornjim brojem u svezi s dokumentima o zamjeni automobila u garantnom roku, odnosno jesu li pravilno ispostavljeni priloženi računi, odgovaramo u nastavku.
U smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) isporuka dobara postoji kada isporučitelj daje primatelju određenu gospodarsku vrijednost uz naknadu, osim isporuka koje se obavljaju na temelju zakonskih odredbi ili odluka državnih tijela (članak 2. stavak 1. točka 1b Zakona).
Odredbom članka 10. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) propisano je da isporuka u smislu Zakona ne postoji ako se opozove (vrati). Nadalje, člankom 10. stavak 3. Pravilnika propisano je da ako isporučitelj u jamstvenom roku zamijeni isporučeno dobro drugim istovrsnim dobrom, iste ili približno iste kakvoće i vrijednosti, ta isporuka nije oporeziva. Ako isporučitelj u zamjeni isporuči drugo dobro, manje ili veće vrijednosti, razlike povećavaju ili smanjuju poreznu obvezu, što je propisano člankom 10. stavak 4. Pravilnika.
U skladu s navedenim zakonskim odredbama isporuka, odnosno zamjena motornog vozila u jamstvenom roku, koju obavi isporučitelj koja jamči kupcu za isporučeno motorno vozilo ne smatra se isporukom koja je oporeziva, osim za eventualnu razliku u vrijednosti motornih vozila.
Stoga držimo da isporučitelj treba priložiti dokumente kojima dokazuje zamjenu motornog vozila, odnosno promjenu vlasnika (kao što je, primjerice, priložena Odluka o zamjeni automobila u jamstvenom roku i sl.). Ispravnost obračuna poreza na dodanu vrijednost, odnosno provedbu Zakona o porezu na dodanu vrijednost nadzire Porezna uprava, kako je propisano člankom 25. toga Zakona. Stoga predmete s uočenim možebitnim nepravilnostima u obračunu poreza na dodanu vrijednost možete uputiti Poreznoj upravi, Središnjem uredu, Službi za nadzor.

Klasa: 410-19/03-01/222 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb, 5.6.2003.

Zamolba za oslobođenje od plaćanja PDV-a za donacije 

U svezi s vašom zamolbom za oslobađanjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na proizvode koje će pojedini donatori-obveznici poreza na dodanu vrijednost dati kao donaciju za pripremu pohoda Sv. Oca Hrvatskoj, odgovaramo u nastavku.
Obveznici poreza na dodanu vrijednost temeljem odredbi članka 2. stavak 1. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novine», broj 47/95 do 73/00) , pri isporukama dobara i usluga koje obave bez naknade, uključujući i isporuke koje doniraju, obvezni su zaračunati i platiti porez na dodanu vrijednost.
Odredbom članka 12. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 70. i 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novine», broj 60/96 do 58/03), poreza na dodanu vrijednost oslobođenje uvoz dobara koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, neprofitnim organizacijama, ustanovama i udrugama, kao i uvoz dobara i isporuke dobara i obavljene usluge u tuzemstvu navedenim subjektima, koje se plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije.
U skladu s naprijed navedenim, prema odredbama Zakona i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, nema mogućnosti da se porezni obveznici koji doniraju proizvode vjerskim zajednicama kao i bilo kojim drugim osobama, oslobode plaćanja poreza na dodanu vrijednost.

Klasa: 410-19/02-01/410 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb, 4.6.2003.

Naplata poreza na dodanu vrijednost 

Udruga "A" obratila nam se s upitom da li su nastale promjene u svezi naplate poreza na dodanu vrijednost, budući da njima Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje odbija primiti račune u kojima obračunavaju porez na dodanu vrijednost na popravke proteza u skladu s tumačenjem Porezne uprave klasa: 410-01/99-01/607 od 17. siječnja 2000.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
U smislu odredbe članka 1Oa Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) porez na dodanu vrijednost plaća se po stopi od 0%, između ostalog, i na medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostataka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje (Narodne novine, od broja 10/92 do 63/00).
Sukladno navedenom nije došlo do izmjene u oporezivanju ortopedskih odnosno stomatoloških pomagala. Međutim ako se zaračunava usluga popravka ortopedskog pomagala tada je riječ o obavljenoj usluzi prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost koja podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi od 22%, kako je već navedeno u spomenutom tumačenju Porezne uprave.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita. 

Klasa: 410-19/02-01/207 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb. 23.5.2003.

Obveza plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom prijenosa strojeva 

Poduzeće "A" osnovala su dva poduzeća "B" i "C" na način da je svako od njih unijelo dio osnivačkog kapitala. Nakon godinu i pol suosnivači su se dogovorili da poduzeće "C" istupi iz društva na način da povuče svoj poslovni udio povratom unesenih strojeva, pa postavljaju pitanje da li postoji obveza plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom prijenosa navedenih strojeva.
Odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu.
Prema članku 11. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) ako društvo unosi imovinu u drugo društvo, radi se o oporezivoj isporuci.
U skladu s navedenim, ako se radi o unosu imovine jednog društva u drugo društvo, takva isporuka podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa: 410-19/02-01/304 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb, 24.4.2003.

Obračun poreza na dodanu vrijednost prilikom davanja repromaterijala kod poljoprivredne proizvodnje u kooperaciji 

Hrvatska zajednica "A", obratila nam se s upitom imaju li isporuke repromaterijala (primjerice sjemena, zaštitnih sredstava i slično), te predaja svinja i teladi koje obavljaju trgovačka društva svojim partnerima, poljoprivrednim proizvođačima i kooperantima obilježja isporuke za koju postoji obveza obračuna poreza na dodanu vrijednost.
Prema članku 2. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Odredbom članka 3. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) isporuka u općenitom smislu postoji u slučaju kada isporučitelj daje primatelju gospodarsku vrijednost uz naknadu. Naknada može biti u obliku novca ili u obliku protuisporuke dobara ili usluga.
U skladu s navedenim kada trgovačko društvo koje je obveznik poreza na dodanu vrijednost isporučuje repromaterijal poljoprivrednim proizvođačima i kooperantima obvezno je obračunati porez na dodanu vrijednost.
Ako je poljoprivrednik u sustavu poreza na dodanu vrijednost tada ima pravo na odbitak pretporeza prema odredbama članka 20. stavak 1. Zakona, ako je isporučitelj dobara ispostavio račun sa svim elementima koje propisuje članak 15. stavak 2. Zakona. Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita.

Klasa: 410-19/03-01/95 Ur. broj: 513-07/03-3, Zagreb, 15.4.2003.

Paušalna naknada za vodu 

U povodu dopisa i upita što nam ga je uputio gospodin "A", može li se naplaćivati paušalna naknada za vodu, te plaća li se na taj iznos porez na dodanu vrijednost i u vrijeme kad korisnici vikend objekata ne borave u tim objektima, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama članka 2. Zakona o poreza na dodanu vrijednost ("Narodne novine" broj 47/95 do 73/00) porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge uz naknadu.
Odredbom članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je, između ostalog, da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobra ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
Prema odredbama članka 3. stavci 6. i 7. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01), isporuka u općem smislu postoji u slučaju kada isporučitelj daje primatelju gospodarsku vrijednost. Ovo vrijedi i za protuisporuku, to jest naknadu. Naknada može biti u obliku novca i/ili u obliku protuisporuke dobara i usluga. Bitno obilježje oporezive isporuke je međusobna uzročna veza između isporuke i naknade. Za prosudbu o postojanju ovog obilježja mjerodavan je gospodarski interes sudionika, neovisno o tome kako su sami sudionici određeni posao nazvali.
Prema tome, ako je paušalna naknada za vodu naknada za uslugu davanja vode na korištenje, tada podliježe oporezivanju prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Je li naplaćivanje paušalne naknade za vodu u vrijeme kad korisnici vikend objekata ne borave u tim objektima u skladu sa Zakonom o komunalnom gospodarstvu (Narodne novine, od broja 36/95 do 59/01) nije predmet poreznih propisa, pa smo upit u svezi s tim proslijedili Ministarstvu za javne radove, obnovu i graditeljstvo, na nadležno postupanje.
Molimo da o navedenom izvijestite podnositelja upita.

Klasa: 410-19/01-01/587 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb, 9.4.2003.

Privremeni uvoz plovila 

Tvrtka "A", registrirana za djelatnost najma, popravka i prodaje plovila i nautičke opreme, iz Zagreba, je prilikom privremenog uvoza platila carinu i sve potrebne troškove (primjerice kabotaže, svjetlarine, sigurnost plovidbe i slično), kao i pripadajući porez na dodanu vrijednost prilikom obračuna carinskih pristojbi na amortiziranu vrijednost. Postavljaju pitanje da li je potrebno, prilikom obračuna i razgraničenja troškova te u tu svrhu izdavanja računa za navedene troškove, inozemnom vlasniku plovila obračunati porez na dodanu vrijednost.
Na upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 2. stavak 1. točka 1.14. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge uz naknadu, kao i na uvoz dobara u tuzemstvo pri čemu se pod uvozom smatra unos i prijem i drugi oblici uvoza dobara.
Prema članku 7. stavak 5. pri uvozu dobara porezna obveza nastaje danom nastanka carinskog duga. Porez obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi carinski postupak zajedno s obračunom i naplatom carinskog duga, prema propisima i obračunu o naplati carinskog duga.
Članak 8. i 9. Zakona određuju poreznu osnovicu. Prema članku 9. stavak 1. Zakona poreznu osnovicu čini carinska osnovica uvećana za carinu, druge pristojbe i posebne poreze koji se plaćaju u postupku uvoznog carinjenja.
U skladu s navedenim odredbama porezni obveznik, upisan u jedinstvenu carinsku deklaraciju na ime privremenog uvoza, obveznik je plaćanja poreza na dodanu vrijednost koji je obračunala carinarnica. Tako plaćeni porez, kao i porez na dodanu vrijednost iskazan na računima za isporuke dobara i usluga koje su drugi poduzetnici obavili poreznom obvezniku u svrhu obavljanja gospodarske djelatnosti za tog poreznog obveznika je pretporez.
Kad porezni obveznik sa privremeno uvezenim plovilima obavlja gospodarsku djelatnost
(najam, prodaja na leasing i slično), obvezan je na ispostavljenom računu obračunati porez na dodanu
vrijednost. Način obračuna troškova i prihoda s inozemnim poduzetnikom ne utječe na utvrđivanje obveze poreza na dodanu vrijednost. 
Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita.

Klasa: 410-19/01-01/587 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb, 9.4.2003.

Privremeni uvoz plovila 

Tvrtka "A", registrirana za djelatnost najma, popravka i prodaje plovila i nautičke opreme, iz Zagreba, je prilikom privremenog uvoza platila carinu i sve potrebne troškove (primjerice kabotaže, svjetlarine, sigurnost plovidbe i slično), kao i pripadajući porez na dodanu vrijednost prilikom obračuna carinskih pristojbi na amortiziranu vrijednost. Postavljaju pitanje da li je potrebno, prilikom obračuna i razgraničenja troškova te u tu svrhu izdavanja računa za navedene troškove, inozemnom vlasniku plovila obračunati porez na dodanu vrijednost.
Na upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 2. stavak 1. točka 1.14. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge uz naknadu, kao i na uvoz dobara u tuzemstvo pri čemu se pod uvozom smatra unos i prijem i drugi oblici uvoza dobara.
Prema članku 7. stavak 5. pri uvozu dobara porezna obveza nastaje danom nastanka carinskog duga. Porez obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi carinski postupak zajedno s obračunom i naplatom carinskog duga, prema propisima i obračunu o naplati carinskog duga.
Članak 8. i 9. Zakona određuju poreznu osnovicu. Prema članku 9. stavak 1. Zakona poreznu osnovicu čini carinska osnovica uvećana za carinu, druge pristojbe i posebne poreze koji se plaćaju u postupku uvoznog carinjenja.
U skladu s navedenim odredbama porezni obveznik, upisan u jedinstvenu carinsku deklaraciju na ime privremenog uvoza, obveznik je plaćanja poreza na dodanu vrijednost koji je obračunala carinarnica. Tako plaćeni porez, kao i porez na dodanu vrijednost iskazan na računima za isporuke dobara i usluga koje su drugi poduzetnici obavili poreznom obvezniku u svrhu obavljanja gospodarske djelatnosti za tog poreznog obveznika je pretporez.
Kad porezni obveznik sa privremeno uvezenim plovilima obavlja gospodarsku djelatnost
(najam, prodaja na leasing i slično), obvezan je na ispostavljenom računu obračunati porez na dodanu
vrijednost. Način obračuna troškova i prihoda s inozemnim poduzetnikom ne utječe na utvrđivanje obveze poreza na dodanu vrijednost. 
Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita.

Klasa: 410-19/02-01/368 Ur. broj: 513-07/03-3, Zagreb, 26.3.2003.

Oporezivanje nekretnina danih u višegodišnji financijski leasing 

Banka "A" postavila nam je pitanja u svezi s oporezivanjem nekretnina danih u višegodišnji financijski leasing. Banka "A" steći će nekretninu koja je izgrađena, plaćena i isporučena prije 1. siječnja 1998. godine i platiti će porez na promet nekretnina po stopi od 5%. Tu nekretninu će banka "A" dati u višegodišnji financijski najam (leasing) pri čemu će najmoprimatelj steći vlasništvo nad građevinom po završetku višegodišnjeg razdoblja najma (leasinga) odnosno isplatom zadnjeg obroka najma. Banka "A" je obveznik poreza na dodanu vrijednost i on će kao najmodavatelj građevine, tijekom razdoblja financijskog najma (leasinga) zaračunavati najmoprimatelju leasing ratu koju će on obročno plaćati. Pitanja su slijedeća:
1. Je li banka "A" obvezna na iznos leasing rate zaračunate najmoprimatelju obračunavati i plaćati porez na dodanu vrijednost i što čini osnovicu za obračun jer se leasing rata sastoji od dijela koji se odnosi na otplatu predmeta leasinga i dijela koji predstavlja troškove financiranja najma?
2. Hoće li najmoprimatelj po isteku višegodišnjeg trajanja financijskog najma (leasinga) kad bude stekao vlasništvo nad građevinom biti obvezan platiti porez na promet nekretnina po stopi od 5%?
3. Budući da postoji razborita sigurnost da će najmoprimatelj građevine steći vlasništvo nad građevinom po isteku razdoblja financijskog najma (isplatom zadnjeg obroka), ima li najmoprimatelj pravo obračunavati amortizaciju za predmetnu građevinu tijekom razdoblja najma (leasinga)?
Naše je mišljenje:
1. Prema odredbi članka 3. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 3. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) isporuka u općenitom smislu postoji kada isporučitelj daje primatelju gospodarsku vrijednost i za to prima odgovarajuću naknadu. Prema odredbi članka 5. stavak 1. Pravilnika, isporuka postoji kada se kupcu omogućuje raspolaganje dobrima. Pri tome je mjerodavno postojanje gospodarskog vlasništva, a ne posjeda kao stvarne vlasti nad dobrom kako je to propisano odredbom članka 5. stavak 2. Pravilnika, odnosno tko zadržava pravo raspolaganja predmetnim dobrima. Pod raspolaganjem u smislu poreza na dodanu vrijednost razumijeva se stvarno pravo gospodarenja nekim dobrom.
Financijski najam (leasing) kod kojeg se prenosi vlasništvo nad predmetom najma u smislu odredbi članka 2. Zakona i članka 42. stavak 3. Pravilnika je načelno isporuka dobra i porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je dobro dano u financijski leasing. Prijenosom vlasništva u smislu ove odredbe smatra se prijenos gospodarskog vlasništva nad predmetom financijskog najma (leasinga).
Međutim, ako se u predmetnom upitu radi o davanju u financijski najam (leasing) tzv. "stare" nekretnine tj. nekretnine čija isporuka nije predmet oporezivanja prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost već se oporezuje porezom na promet nekretnina prema odredbama Zakona o porezu na promet nekretnina ("Narodne novine", broj 69/97) tada se na mjesečne rate kojima se otplaćuje isporuka dobra -predmet financijskog najma (leasinga) ne obračunava porez na dodanu vrijednost.
Na kamatu odnosno naknadu za troškove financiranja najma obračunava se porez na dodanu vrijednost, a porezna obveza nastaje istekom svakog obračunskog razdoblja u skladu s odredbom članka 42. stavak 2. Pravilnika.
2. Prometom nekretnina prema odredbi članka 4. Zakona o porezu na promet nekretnina, smatra se svako stjecanje vlasništva nekretnine u Republici Hrvatskoj. Radi se o stjecanju prava vlasništva kao stvarnog prava na nekretninama i to kupoprodajom, darovanjem, nasljeđivanjem ili na drugi način.
Ako se radi o financijskom leasingu, obveza plaćanja poreza na promet nekretnina nastaje u trenutku kad se steknu uvjeti za prijenos stvarnog vlasništva nekretnine, u skladu s odredbama članka 14. i 15. Zakona o porezu na promet nekretnina.
3. Ako predmetni ugovor o najmu ispunjava uvjete propisane u MRS-u 17. da se ovaj najam kvalificira, kao financijski najam tada u skladu sa Zakonom o porezu na dobit ("Narodne novine", broj 127/00) i Zakonom o računovodstvu ("Narodne novine", broj 90/92), najmoprimac iskazuje predmet najma (nekretninu) u svojim poslovnim knjigama kao svoju imovinu i amortizira je tijekom razdoblja trajanja najma (leasinga) odnosno vijeka trajanja predmeta najma.

Klasa: 410-19/01-01/646 Ur. broj: 513-07/03-02, Zagreb, 12.3.2003.

Štedno kreditna zadruga 

Štedno kreditna zadruga, je zbog neplaćanja rata odobrenih kredita tražila sudskim putem ovrhu na pokretninama dužnika. Nakon provedene ovrhe zaplijenjene pokretne stvari nisu prodane, a ni potraživanja naplaćena. Dogovorom Štedno kreditne zadruge i dužnika kod suda, Štedno kredima zadruga je postala vlasnikom pokretnina po procijenjenoj tržišnoj vrijednosti, te će time dug kredita smatrati djelomično ili u cijelosti naplaćenim. Obzirom da stečene pokretnine ne služe za obavljanje djelatnosti Štedno kreditne zadruge, iste želi prodati, te postavlja pitanje da li je prilikom prodaje pokretnina obveznik poreza na dodanu vrijednost.
U svezi navedenog upita odgovaramo u nastavku.
Člankom 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara koje izvrši poduzetnik baveći se svojom gospodarskom djelatnosti.
Odredbom članka 17. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisano je da kad zakonom utvrđeno tijelo u postupku ovrhe proda neko dobro ne smatra se da je došlo do isporuke između dužnika i ovršnog tijela već do izravne dužnikove isporuke kupcu, koja podliježe oporezivanju.
Sukladno navedenim odredbama Zakona i Pravilnika dužnik je isporučitelj dobara i obveznik je plaćanja poreza na dodanu vrijednost, kad je došlo do isporuke dobara od dužnika kupcu, što je u ovom slučaju "A" - Štedno kreditna zadruga. Dužnik je poreznu obvezu dužan iskazati u prijavi poreza na dodanu vrijednost. Ako Štedno-kreditna zadruga želi to dobro prodati nakon što ga je kupila u svrhu naplate dugovanja od isporučitelja, nije obvezna obračunati porez na dodanu vrijednost kad ga prodaje drugom kupcu budući da je oslobođena od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prema članku 11. stavak, l točka 2. Zakona.

Klasa: 410-19/03-01/52 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb, 7.3.2003.

Pravo na povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost kod kupovine grobnog mjesta 

Na upit osobe "A", o pravu na povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost kod kupovine grobnog mjesta, u nastavku odgovaramo.
Člankom 2. Zakona o grobljima (Narodne novine, broj: 19/98) propisano je da su groblja komunalni objekti u vlasništvu jedinica lokalne samouprave, odnosno Grada Zagreba na čijem području se nalaze. Prema članku 13. navedenog Zakona propisano je da uprava groblja daje grobno mjesto na korištenje na neodređeno vrijeme uz naknadu te o tome donosi rješenje, što znači da korisnik za korištenje grobnog mjesta plaća godišnju grobnu naknadu.
Uprave groblja koje prema navedenim člancima Zakona daju grobna mjesta na korištenje uz naknadu, time obavljaju isporuke odnosno usluge iz članka 2. stavka 1. točka la. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj: 47/95, 106/96, 164/98, 54/00 i 73/00), što je predmet oporezivanja PDV-om.
Člankom 15. stavak 4. Zakona o grobljima propisano je da korisnik može korištenje grobnog mjesta ustupiti trećim osobama. Prema stavku 5. članka 15. Zakona, oprema i uređaj groba koji su izgrađeni na grobnom mjestu smatraju se nekretninom, pa stoga ako se uz ustupanje grobnog mjesta prodaje ili na drugi način prenosi vlasništvo opreme, odnosno uređaja groba novi korisnik grobnog mjesta dužan je uz ugovor o ustupanju, upravi groblja priložiti i dokaz o uplaćenom porezu na promet nekretnina.
Shodno navedenom, grobno se mjesto može dati samo na korištenje, i to na neodređeno vrijeme uz naknadu, koja podliježe plaćanju poreza na dodanu vrijednost, dok vlasnik groblja kao komunalnog objekta i nadalje ostaje jedinica lokalne samouprave na području koje se grobno mjesto nalazi. Kada se uz ustupanje grobnog mjesta prodaje ili na drugi način prijenosi vlasništvo opreme i uređaja groba novi korisnik grobnog mjesta dužan je na te nekretnine (opremu i uređaj groba) platiti porez na promet nekretnina. U tu svrhu korisnik grobnog mjesta podnosi prijavu poreza na promet nekretnina, u roku od 30 dana od dana sklapanja ugovora o ustupanju grobnog mjesta nadležnoj ispostavi Porezne uprave koja utvrđuje tržišnu vrijednost opreme i uređaja groba, kao osnovicu za utvrđivanje poreza na promet nekretnina. Kako iz dostavljenog računa društva "B" nije moguće utvrditi na što se odnosi obračunati porez na dodanu vrijednost, da li je riječ o računu za godišnju grobnu naknadu ili o prijenosu opreme i uređaja groba, potrebno je utvrditi na što se odnosi ispostavljena faktura, a zatim utvrditi ispravnost obračuna poreza.
S odgovorom upoznajte podnositelj upita. 

Klasa: 410-19/02-01/496 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb, 28.2.2003.

Krađa automobila kupljenog na leasing 

Tvrtka "A", uputila nam je dopis u kojem navode da su 15.5.2002. sa "B Leasing" zaključili ugovor o financijskom leasingu za kupovinu motornog vozila. Pri kupnji vozila ispostavljen im je račun s porezom na dodanu vrijednost koji su odbili kao pretporez. Vozilo im je ukradeno 13.9.2002. Priložili su potvrdu Ministarstva unutarnjih poslova, Policijske uprave zagrebačke o prijavi štete. Navode da ih nakon krađe vozila "B Leasing" traži povrat poreza na dodanu vrijednost na neotplaćeni dio vozila.
Mišljenja su da se u konkretnom slučaju može primijeniti članak 25. stavak 2. i 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, te zahtjev tvrtke "B Leasing" drže neosnovanim.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Sukladno članku 2. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge uz naknadu.
Financijski najam kod kojeg se prenosi pravo vlasništva nad predmetom leasinga, smatra se u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) isporukom dobara i porezna obveza za ukupnu vrijednost predmeta financijskog najma nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je isporučeno dobro predmet najma. Pri tome za utvrđivanje nastanka porezne obveze nije bitno što se isporučeno dobro otplaćuje u ratama.
Budući da je u poreznom smislu obavljena isporuka predmeta financijskog najma, za leasing društvo nastala je obveza poreza na dodanu vrijednost na ukupnu vrijednost predmeta najma, bez obzira što nije naplaćena cjelokupna naknada za isporučeno dobro, a korisnik leasinga koristio je pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost kao pretporeza na ukupnu vrijednost osobnog automobila - predmeta leasinga, te nema zakonske mogućnosti za ispravak pretporeza za iznos neplaćenog iznosa predmeta leasinga.
Međusobne obveze davatelja i korisnika leasinga u slučaju otuđenja predmeta leasinga prije njegove otplate stvar su njihovog ugovornog odnosa i nema osnova za primjenu članka 25. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa: 410-19/03-01/09 Ur. broj: 513-07/03-2, Zagreb, 13.2.2003.

Trgovačko društvo - obveznik poreza na dodanu vrijednost 

Gospodin "A" sudski vještak za financijsko-računovodstvene poslove iz Splita, obratio nam se sa slijedećim pitanjem:
Trgovačko društvo - obveznik poreza na dodanu vrijednost raspolaže izvjesnim brojem samostalnih novoizgrađenih kuća za turističku djelatnost. Te kuće namjerava unijeti u druga trgovačka društva - obveznike poreza na dodanu vrijednost kako bi steklo određena vlasnička prava u tim društvima. Može li se na ovu transakciju primijeniti članak 111. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01)?
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) ako se neka gospodarska cjelina ili pogon u cijelosti prenese, tada je osnovica za obračun poreza pojedinačna naknada za svaki preneseni predmet s tim, da zbroj svih pojedinačnih naknada čini ukupnu naknadu za tu gospodarsku cjelinu ili pogon umanjenu za vrijednost nekretnina koje se oporezuju po posebnom propisu. Preuzeti dugovi se ne odbijaju od porezne osnovice.
Odredbom članka 8. stavak 8. Zakona, propisano je pojednostavljenje pri oporezivanju gospodarske cjeline ili pogona, na način da se porez na dodanu vrijednost ne plaća, odnosno taj se prijenos smatra neoporezivim, ako stjecatelj gospodarske cjeline obračunani porez može odbit kao pretporez.
Prema odredbi članka 33. Općeg poreznog zakona ("Narodne novine", broj 127/00, 86/01-ispravak i 150/02), gospodarstvenu cjelinu čini jedno ili više gospodarstvenih dobara, a gospodarstveno dobro je stvar, pravo ili druga gospodarstvena korist koja se može samostalno procijeniti pri čemu se više stvari, prava ili gospodarstvenih koristi procjenjuje kao jedno gospodarstveno dobro, ako to s obzirom na svrhu i njihovu gospodarstvenu povezanost odgovara uobičajenom shvaćanju.
Iz odredbi članka 8. stavak 8. Zakona, i članka 33. Općeg poreznog zakona, proizlazi da pojam gospodarske cjeline u poreznom smislu, obuhvaća prijenos gospodarske cjeline i u računovodstvenom odnosno bilančnom smislu, na način da gospodarsku cjelinu čini ukupnost stvari, prava i obveza što se odnose na tu gospodarsku cjelinu ili pogon s obzirom na svrhu i gospodarstvenu povezanost radi obavljanja dosadašnje djelatnosti.
O prijenosu gospodarske cjeline u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost, radi se kada se prenosi gospodarska cjelina ili pogon koji može nastaviti samostalno obavljati dotadašnju djelatnost, ali je pri tome bitno da se kao sastavni dio te gospodarske cjeline, prenesu stvari, prava (potraživanja) i obveze koje se odnose na gospodarsku cjelinu.
Iz podataka navedenih u upitu zaključujemo da se ne radi o prijenosu gospodarske cjeline u smislu odredbi članka 8. stavak 8. Zakona, već o unosu imovine jednog društva u drugo društvo što predstavlja oporezivu isporuku u smislu odredbe članka 2. Zakona i članka 11. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/462 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb10.1.2003.

Obračunavanje i plaćanje poreza na dodanu vrijednost 

Područni ured Zagreb postavio je upit u svezi s obračunavanjem i plaćanjem poreza na dodanu vrijednost u slučaju kada domaći poduzetnik od dobavljača iz inozemstva prima (bez naknade) reklamni materijal (vanjske i unutarnje reklame, zidne satove, šalice, čaše sa imenom proizvođača i sl.), na koji pri uvozu plaća porez na dodanu vrijednost i daje ga ugostiteljskim objektima na revers.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Sukladno članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge što ih trgovačka društva, kao i drugi oblici zajedničkog obavljanja gospodarske ili druge djelatnosti, isporuče ili obave bez naknade i s osobnim popustom, bez obzira kome su učinjene.
Prema tome, isporuka reklamnog materijala (vanjskih i unutarnjih reklama, zidnih satova, šalica, čaša sa imenom proizvođača i sl.) što ga je poduzetnik bez naknade dobio od dobavljača, pri uvozu platio porez na dodanu vrijednost, te koristio pravo na pretporez, a dijeli ga ugostiteljskim objektima na revers, isporuka je koja podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost u smislu članka 2. stavak 1 . točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa:410-19/01-01/505 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 9.1.2003.

Oporezivanje novčanih doznaka (transfera) 

Općina "A" postavila nam je upit u svezi s oporezivanjem novčanih doznaka (transfera) koje Općina doznačuje komunalnom društvu "B" d.o.o. za financiranje komunalne djelatnosti i investicija koje se odnose na izgradnju kapitalnih objekata komunalne infrastrukture (financiranje projekata npr. uređenje parkova, luka, lučica, stambenih zgrada, cesta i javne rasvjete). Sredstva su osigurana iz općinskog proračuna, a nakon završetka izgradnje kapitalni objekti komunalne infrastrukture daju se na korištenje komunalnom društvu.
U svezi s oporezivanjem porezom na dodanu vrijednost doznaka ili transfera jedinica lokalne samouprave komunalnom društvu, Porezna uprava višekratno se očitovala u svojim pismima, na sljedeći način.
Sredstva (transferi) koja se, iz proračuna jedinica lokalne samouprave, doznačuju komunalnim društvima za izgradnju objekata komunalne infrastrukture, javnih dobara, nisu naknada za neko isporučeno dobro ili obavljenu uslugu u smislu odredbi članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), nego su potpora za izgradnju javnih dobara te se na takvu doznaku ne plaća porez na dodanu vrijednost u smislu odredbi članka 8. stavak 1. Zakona.
Međutim, glede transfera, koji su naknada za obavljene isporuke dobara i usluga komunalnim društvima, postoji obveza oporezivanja. Isporuke dobara i obavljene usluge komunalnih društava nisu izuzete od oporezivanja, neovisno o tome jesu li učinjene jedinici lokalne samouprave ili nekom drugom korisniku.
Budući da se radi o doznačenim sredstvima (transferima) iz proračuna jedinice lokalne samouprave komunalnom društvu, za obavljene usluge jedinici lokalne samouprave u svrhu ubiranja komunalne naknade, primatelji sredstava obvezni su iz primljenih svota, preračunanom stopom od 18,0328 %, izračunati obvezu poreza na dodanu vrijednost.
Stoga, ako komunalno društvo "B" d.o.o. temeljem doznačenih sredstava iz proračuna Općine "A" vrši isporuke dobara ili obavlja usluge, obavezno je iz primljenih novčanih doznaka, preračunanom stopom, izračunati i platiti pripadajući iznos poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/01-01/505 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 18.12.2002.

Oporezivanje novčanih doznaka (transfera) 

Općina "A" postavila nam je upit u svezi oporezivanja novčanih doznaka (transfera) koje općina doznačuje društvu "B" d.d. za izgradnju II. faze vodoopskrbne mreže. Sredstva su osigurana iz općinskog proračuna, a po završetku izgradnje vodoopskrbna mreža će ostati u vlasništvu Općine. Komunalno društvo, kao primatelj novčanih sredstava, će po završetku izgradnje dostaviti končani obračun Općini "A".
U svezi oporezivanja porezom na dodanu vrijednost doznaka ili transfera jedinica lokalne samouprave komunalnom društvu, Porezna uprava se višekratno očitovala u svojim pismima, na sljedeći način.
Sredstva (transferi) koja se doznačuju komunalnim društvima za izgradnju objekata komunalne infrastrukture, javnih dobara, iz proračuna jedinica lokalne samouprave, nisu naknada za neko isporučeno dobro ili obavljenu uslugu, u smislu odredbi članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), nego potpora za izgradnju javnih dobara, te se na takvu doznaku ne plaća porez na dodanu vrijednost u smislu odredbi članka 8. stavak 1. Zakona.
Međutim, ako komunalno društvo temeljem doznačenih sredstava iz proračuna jedinica lokalne samouprave obavlja redovite komunalne djelatnosti obavezno je iz primljenih novčanih doznaka, proračunanom stopom, izračunati i platiti pripadajući iznos poreza na dodanu vrijednost.
Stoga, ako Općina "A" doznačuje sredstva komunalnom društvu radi izgradnje vodoopskrbne mreže i ako se radi o transferima sredstava iz proračuna Općine takva doznaka ne podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
Kada društvo "B" d.d. dostavi konačni obračun Općini "A", na ispostavljeni račun obavezno je obračunati porez na dodanu vrijednost.

Klasa:410-19/02-01/438 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 2.12.2002.

Porezni tretman prilikom prodaje adaptirane stambene zgrade 

Društvo "A", Sisak, postavilo nam je upit kakav porezni tretman prilikom daljnje prodaje ima adaptirana stambena zgrada izgrađena 1965. godine. Adaptacija stambene zgrade, izvršena 2001. godine, obuhvaćala je unutarnje uređenje zgrade. Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj od 47/95 do 73/2000) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara (proizvoda, roba, novoizgrađenih građevina, opreme i si.) i na sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu.
Člankom 9. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj od 60/96, do 54/01.) propisano je da se novosagrađenim nekretninama smatraju nekretnine (građevine i njihovi dijelovi) koje su sagrađene, isporučene ili plaćene nakon 31. prosinca 1997. U stavku 2. istoga članka propisano je da nekretnine koje će na dan 31. prosinca 1997. biti sagrađene (gotove-dovršene) a neisporučene, kao i nekretnine koje su plaćene do 31. prosinca 1997. u dijelu u kojem su plaćene i na koje se obračunava porez na promet nekretnina u smislu odredaba članka 25. Zakona o porezu na promet nekretnina, ne smatraju se novosagrađenim nekretninama u smislu Zakona o porez na dodanu vrijednost.
Središnji ured Porezne uprave u dopisu klasa: 410-19/99-01/461, ur. broj 513-07/99-2 od 9. listopada 1998. dalo je tumačenje kada se adaptirana nekretnina smatra novosagrađenom nekretninom u smislu odredaba članka 9. Pravilnika. Ako se radi o tzv. rabljenoj nekretnini na kojoj su obavljeni manji adaptacijski radovi za koje, po Zakonu o gradnji, nije propisana građevinska dozvola, takva nekretnina i dalje zadržava status tzv. rabljene nekretnine i pri prodaji takve nekretnine stjecatelj je nekretnine prema odredbi članka 6. Zakona, obveznik poreza na promet nekretnina na osnovicu koju čini tržišna vrijednost nekretnine.
Nekretnina na kojoj su obavljeni veliki adaptacijsko-rekonstrukcijski radovi kojima se bitno mijenja vijek korištenja nekretnine, povećanje površine, znatno poboljšanje unutrašnje uređenosti i opremljenosti
nekretnine te za koju je potrebna građevinska dozvola, smatra se u smislu odredaba članka 9. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost novosagrađenom nekretninom koja pri prodaji podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
Molim da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/418 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 4.11.2002.

Potvrda o primljenoj donaciji iz inozemstva 

U svezi sa zahtjevom Hrvatske obrtničke komore za izdavanjem potvrde o primljenoj novčanoj donaciji iz inozemstva na temelju dokumentacije koju ste nam dostavili, mišljenja smo:
Na temelju priloženog Okvirnog ugovora sklopljenog između Europske zaklade za obrazovanje i Hrvatske obrtničke komore zaključujemo da se radi o obavljanju usluga koje će Hrvatska obrtnička komora obavljati Europskoj zakladi za obrazovanje (članak 1. Ugovora) uz odgovarajuću nagradu odnosno naknadu (članak 4. Ugovora), a ne o inozemnoj novčanoj donaciji koju je primila Hrvatska obrtnička komora te se ne može primijeniti porezno oslobođenje iz članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01).
Međutim, budući da je Europska zaklada za obrazovanje agencija Europske unije, a Republika Hrvatska je ratificirala Okvirni sporazum između Europske komisije i Republike Hrvatske u svezi sudjelovanja Republike Hrvatske u programima pomoći Europske zajednice ("Narodne novine"- Međunarodni ugovori broj 8/02) koji ima snagu međunarodnog ugovora i nadređen je domaćem zakonodavstvu, primjenjuju se na odgovarajući način porezne olakšice propisane tim Sporazumom, na sve isporuke dobara i usluga koje se financiraju iz potpora Europske zajednice.
Ako se na financijska sredstva Europske zaklade za obrazovanje mogu primijeniti odredbe Okvirnog sporazuma, o čemu je potrebno zatražiti tumačenje Ministarstva za europske integracije, tada se oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost, može ostvariti prema postupku propisanom u članku 73 c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost. 

Klasa:410-19/02-01/418 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb4.11.2002.Potvrda o primljenoj donaciji iz inozemstva U svezi sa zahtjevom Hrvatske obrtničke komore za izdavanjem potvrde o primljenoj novčanoj donaciji iz inozemstva na temelju dokumentacije koju ste nam dostavili, mišljenja smo:
Na temelju priloženog Okvirnog ugovora sklopljenog između Europske zaklade za obrazovanje i Hrvatske obrtničke komore zaključujemo da se radi o obavljanju usluga koje će Hrvatska obrtnička komora obavljati Europskoj zakladi za obrazovanje (članak 1. Ugovora) uz odgovarajuću nagradu odnosno naknadu (članak 4. Ugovora), a ne o inozemnoj novčanoj donaciji koju je primila Hrvatska obrtnička komora te se ne može primijeniti porezno oslobođenje iz članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01).
Međutim, budući da je Europska zaklada za obrazovanje agencija Europske unije, a Republika Hrvatska je ratificirala Okvirni sporazum između Europske komisije i Republike Hrvatske u svezi sudjelovanja Republike Hrvatske u programima pomoći Europske zajednice ("Narodne novine"- Međunarodni ugovori broj 8/02) koji ima snagu međunarodnog ugovora i nadređen je domaćem zakonodavstvu, primjenjuju se na odgovarajući način porezne olakšice propisane tim Sporazumom, na sve isporuke dobara i usluga koje se financiraju iz potpora Europske zajednice.
Ako se na financijska sredstva Europske zaklade za obrazovanje mogu primijeniti odredbe Okvirnog sporazuma, o čemu je potrebno zatražiti tumačenje Ministarstva za europske integracije, tada se oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost, može ostvariti prema postupku propisanom u članku 73 c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost. 

Klasa:410-19/02-01/359 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 24.10.2002.

Obračunavanje poreza na dodanu vrijednost kod usluga iznajmljivanja vozila 

Poduzeće "A" rent a car iz Zagreba, uputilo nam je pismo u svezi obračunavanja poreza na dodanu vrijednost kod usluga iznajmljivanja vozila (rent a car) stranim osobama koje borave u tuzemstvu i koriste najam vozila u tuzemstvu po nalogu inozemne podružnice te domaćim osobama koje u inozemstvu iznajmljuju vozila po nalogu domaćeg poduzeća kao i pitanja vezana uz rezervaciju i čuvanje vozila do iznajmljivanja korisniku odnosno vraćanja vozila iz inozemne podružnice u matično poduzeće u tuzemstvu. Postavljaju i druga pitanja u svezi poreznih obveza kod najma automobila (leasing), najma radne snage u inozemstvo te obračunavanja i plaćanja poreza na proviziju u posredovanju tih i sličnih usluga. Na navedena pitanja u nastavku odgovaramo.
1. Kad domaće poduzeće "A" daje uslugu rent a car domaćoj fizičkoj ili pravnoj osobi, koja će unajmiti auto u inozemstvu, te izdaje račun (R-l) u svoje ime, a za račun inozemne tvrtke, riječ je o komisionom poslovanju, pa je domaći poduzetnik obvezan obračunati porez na dodanu vrijednost jer je mjesto oporezivanja takve usluge prema mjestu gdje poduzetnik koji obavlja uslugu ima svoje stalno boravište ili prebivalište kako je propisano odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95, 164/98, 105/99. 54/00 i 73/00).
Naime, odredbama članka 5. stavak 6. točka 8. Zakona, propisano je da se iznajmljivanje pokretnih dobara oporezuje prema mjestu primatelja usluge, osim iznajmljivanja prijevoznih sredstava što se oporezuje prema općem načelu oporezivanja usluga, tj. prema mjestu sjedišta poduzeća koje obavlja uslugu. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice. Ako takvo mjesto ne postoji, tada se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto gdje poduzetnik koji obavlja uslugu ima svoje stalno boravište ili prebivalište.
U ovom slučaju se radi o komisionoj prodaji usluge rent a car, pa je domaće poduzeće kao komisionar obveznik poreza na dodanu vrijednost prema odredbama članka 4. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj, 60/96 do 54/01).
Člankom 4. stavak 2. Pravilnika propisano je da se kod komisione prodaje radi o dvije isporuke: prva je isporuka komisionara kupcu i druga je isporuka komitenta komisionaru.
I u ovom slučaju su dvije isporuke: prva je isporuka od domaćeg poduzeća "A" korisniku usluge - domaćoj pravnoj ili fizičkoj osobi, a druga je isporuka po nalogu inozemnog poduzetnika - komitenta domaćem poduzeću- komisionaru.
Za obavljenu komisionu uslugu, komisionar ima pravo na komisionu proviziju za što izdaje račun (ili obračun) inozemnom poduzetniku (komitentu) za čiji je račun domaće poduzeće obavilo komisioni posao.
2. Ako domaće poduzeće obavlja samo rezervaciju za domaću pravnu ih fizičku osobu koja će uslugu rent a car koristiti i platiti po računu inozemnog poduzetnika u inozemstvu, tada se radi o usluzi posredovanja za uslugu koja će biti obavljena u inozemstvu, pa se takva usluga oporezuje prema mjestu gdje je sjedište poduzetnika koji pruža uslugu, tj. u inozemstvu te ne podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
3. U suprotnom slučaju, kad inozemni poduzetnik obavlja uslugu rezervacije za inozemnog korisnika usluge rent a car koju će koristiti u Hrvatskoj i za koju domaći poduzetnik izdaje račun, domaći poduzetnik obvezan je obračunati porez na dodanu vrijednost. Na odobrenu proviziju za posredovanje po računu inozemnog poduzetnika, domaći poduzetnik obvezan je obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost prema odredbama članka 19. stavak 2. Zakona, budući da je inozemni poduzetnik obavio uslugu za domaćega poduzetnika.
4. Kad domaće putničke agencije posreduju za domaće poduzeće "A" koje se bavi uslugama rent a car, i ako domaća agencija izdaje račun u svoje ime a naplaćuje za račun poduzeća "A", i tada je riječ o komisionoj prodaji. Stoga je domaća agencija obvezna obračunati porez na dodanu vrijednost na računu koji izdaje korisniku rent a car usluge. U obračunu odnosno ispostavljanju računa između agencije i poduzeća "A", treba postupiti kako je propisano u članku 4. stavak 2. Pravilnika budući da se radi o dva prometa, tj. prometu između komisionara i korisnika usluge i između komitenta i komisionara.
Ako domaća putnička agencija ne ispostavlja račun korisniku za uslugu rent a car budući da je pruža poduzeće "A", nego ga ispostavlja i naplaćuje poduzeće "A", agencija će u tom slučaju ispostaviti račun poduzeću "A" za obavljenu uslugu posredovanja - posredničku proviziju i na računu obračunati porez na dodanu vrijednost.
5. Poduzeće "A" postavlja pitanje je li obvezno obračunati porez na dodanu vrijednost kad domaćem ili inozemnom primatelju usluge rent a car ispostavlja račun za tu uslugu i naplaćuje uslugu, ali korisnik unajmljeni automobil ostavlja u inozemstvu kod inozemnog poduzetnika, s kojim poduzeće "A" ima ugovorni odnos, te inozemni poduzetnik ispostavlja račun poduzeću "A" za uslugu preuzimanja automobila.
U navedenom slučaju riječ je o dvije različite usluge i dva prometa. Prvo je riječ o prometu usluge rent a car između poduzeća "A" korisnika usluge (domaća ili strana osoba), pa je poduzeće "A" obvezno obračunati porez na računu izdanom korisniku usluge, pošto se usluga iznajmljivanja prijevoznih sredstava oporezuje prema mjestu sjedišta poduzeća koje obavlja uslugu (članak 5. stavak 6. točka 8. i članak 5. stavak 3. Zakona). U drugom slučaju se obavlja usluga prema ugovoru između inozemnog poduzetnika i poduzeća "A" o preuzimanju automobila u inozemstvu od korisnika usluge rent a car automobila unajmljenog u Republici Hrvatskoj. Budući da uslugu preuzimanja obavlja inozemni poduzetnik u inozemstvu, a riječ je o općoj usluzi koja se oporezuje prema općem načelu mjesta oporezivanja porezom na dodanu vrijednost, tj. prema mjestu gdje poduzetnik koji obavlja uslugu ima svoje stalno boravište ili prebivalište (članak 5. stavak 3. Zakona), ta je usluga oporeziva u inozemstvu i ne podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost. I u obrnutom slučaju, kad istu uslugu preuzimanja inozemnog automobila obavlja domaće poduzeće za inozemnog poduzetnika koji je pružio uslugu rent a car, domaće poduzeće ("A") je obavezno na računu koji izdaje inozemnom poduzetniku za preuzimanje automobila obračunati porez na dodanu vrijednost.
6. U svezi pitanja oko zasebnog izdavanja računa za vrijednost goriva i uslugu punjenja goriva za koji iznos poduzeće "A" tereti korisnika usluge rent a car i načina obračunavanja poreza na dodanu vrijednost, te iskazivanja poreznog oslobođenja u slučaju kad se radi o korisnicima usluge konzularnih i diplomatskih predstavništva, međunarodnih organizacija i sl. napominjemo da je prilikom pružanja usluge rent a car riječ o jednoj usluzi bez obzira na sporedne usluge koje ju prate. Stoga je poduzeće "A" obvezno na računu iskazati ukupnu vrijednost usluge koju obavlja bez obzira na prateće (sporedne) usluge i na ukupan iznos računa obračunati porez na dodanu vrijednost. Ako se radi o poreznim oslobođenjima iz članaka 73. do 73c. Pravilnika, uz ispunjene propisane uvjete treba na računu naznačiti da se koristi porezno oslobođenje.
7. Poduzeće "A" postavlja pitanje obračunavanja poreza na dodanu vrijednost kad daje automobil u najam bez zaračunavanja naknade (gratis) te pitanje utvrđivanja porezne osnovice.
U članku 2. stavku 1. točki 3. Zakona, između ostalog propisano je da se porez na dodanu vrijednost obračunava i na sve druge isporuke dobara i obavljene usluge bez naknade i s osobnim popustom bez obzira kome su učinjene. Člankom 8. stavak 6. Zakona propisano je da se u isporukama dobara ili usluga iz članka 2. stavak 1. točke 3. Zakona porezna osnovica utvrđuje prema tržišnoj vrijednosti u trenutku isporuke dobra ili obavljene usluge. Prema tome, poduzeće "A" obvezno je obračunati porez na dodanu vrijednost kada daje usluge rent a car bez naknade.
8. U svezi pitanja obračunavanja poreza na dodanu vrijednost kad usluga rent a car započinje u jednom obračunskom razdoblju i završava u drugom obračunskom razdoblju te kad je obavljeno djelomično zaračunavanje usluge koja još traje i u drugom obračunskom razdoblju, skrećemo pozornost na odredbe članka 7. stavak 1. točku 2. Zakona, koje propisuju da porezna obveza nastaje za usluge istekom obračunskog razdoblja u kojemu je usluga obavljena bez obzira jesu li obavljene djelomično i zasebno obračunane.
Ako se radi o kontinuiranom obavljanju usluga u dva obračunska razdoblja, porezna obveza nastaje po proteku drugog obračunskog razdoblja, odnosno kad se usluga obavlja kroz više obračunskih razdoblja, porezna obveza nastaje po proteku svakog obračunskog razdoblja bez obzira je li usluga zaračunana ili nije (članak 42. stavak 2. Pravilnika).
9. Ako poduzeće "A" zaračunava špediterske usluge zasebno od usluga davanja automobila u leasing korisniku takve usluge koji ima sjedište u državi koja nije članica Europske unije i nema uveden sustav oporezivanja porezom na dodanu vrijednost, te prema članku 33b. stavak 10. Pravilnika mjestom oporezivanja smatra se država u kojoj korisnik leasinga ima sjedište i gdje je odredište privremeno izvezenog automobila, tada mora obračunati porez na dodanu vrijednost u računu za špediterske usluge bez obzira što nije obveznik poreza na dodanu vrijednost po računu za uslugu leasinga. Naime, članak 33b. stavak 10. Pravilnika propisuje oporezivanje prema mjestu korisnika usluge i to samo za usluge davanja u leasing prijevoznih sredstava. Stoga sve ostale usluge, primjerice špediterske i slične usluge, oporezuju se prema općem načelu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost, tj. prema mjestu gdje je sjedište ili prebivalište poduzetnika koji obavlja usluge.
10. Kad inozemna tvrtka domaćem poduzeću ("A") sporazumno ustupa na korištenje (licencira) neka prava (ime. logotip i sl.), i za to plaća naknadu, domaće poduzeće je u smislu članka 5. stavka 6. točka 1. i članka 19. stavak 2. Zakona obvezno obračunati porez na dodanu vrijednost po računu inozemnog poduzetnika.
Ako je sporazumno ugovoren isti način ustupanja korištenja licence te inozemne firme s inozemnom podružnicom domaćeg poduzeća "A" koja se nalazi u Republici Makedoniji, i koja je tamo registrirana, tada je porezni obveznik ta inozemna podružnica prema propisima Republike Makedonije (članak 5. stavak 6. točka 1. Zakona). Način plaćanja ne utječe na određivanje poreznog obveznika odnosno mjesto oporezivanja, pa je s poreznog stajališta nebitno je li inozemnom poduzetniku platila inozemna podružnica ili domaće poduzeće.
11. Kad je riječ o promidžbenim uslugama u smislu članka 5. stavak 6. točka 2. Zakona, koje se oporezuju prema mjestu primatelja usluge, podrazumijevaju se usluge oglašavanja u javnim medijima (primjerice: u tisku, radiju, televiziji i sl.). Stoga, ako se radi o drugim oblicima davanja dobara ili usluga, ne može se smatrati promidžbom pa podliježe oporezivanju prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
12. Ako je poduzeće "A" unajmilo vlastitu radnu snagu inozemnoj podružnici koja je registrirana u inozemstvu (B i H), i za to prima naknadu od te inozemne podružnice, mjestom oporezivanja prema članku 5. stavku 6. točki 7. Zakona smatra se mjesto primatelja usluge pa podliježe oporezivanju prema propisima zemlje gdje se nalazi inozemna podružnica.
13. Kad poduzeće "A" prima propisane račune prema članku 15. stavku 3. Zakona što su ih ispostavili poduzetnici - porezni obveznici koji su obavili poslove na otklanjanju štete, takav dokument obvezno iskazuje u knjizi U-RA i u poreznoj prijavi (obrazac PDV).
Ako ne može priložiti račune s iskazanim porezom na dodanu vrijednost od poduzetnika koji su obavili radove na otklanjanju štete, i ako ispostavlja prema društvu za osiguranje zahtjev bez obračunanog poreza, iznos naplaćene štete od osiguravajućeg društva poduzeće iskazuje u ukupnoj naknadi, a iznos treba proknjižiti u knjizi I-RA i u poreznoj prijavi (obrazac PDV - pod red. br 1 točka 1).

Klasa:410-01/02-01/802 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 17.10.2002.

Obveza obračunavanja poreza na dodanu vrijednost u poslovnim odnosima 

Hrvatska zajednica "A", obratila nam se s pitanjima o obvezi obračunavanja poreza na dodanu vrijednost u poslovnim odnosima između trgovačkih društava-obveznika poreza na dodanu vrijednost i poljoprivrednika temeljem ugovora o kooperaciji, ugovora o poslovnoj suradnji ili ugovora o zajedničkoj proizvodnji. Ugovorima koji se odnose na proizvodnju ratarskih proizvoda utvrđuje se u pravilu površina na kojoj će poljoprivrednik uzgajati određenu kulturu, obveza poljoprivrednika da naručitelju isporuči (preda) određenu količinu ratarskih proizvoda te obvezu trgovačkog društva da poljoprivredniku za ugovorenu površinu mora isporučiti sjeme, zaštitna sredstva i gnojivo. Kod kooperacije u stočarskoj proizvodnji, trgovačka društva svojim kooperantima-poljoprivrednicima predaju svinje ili telad radi tova. Uz to im isporučuju smjesu za prehranu i lijekove. Nakon predaje utovljenih svinja i teladi, trgovačko društvo kooperantu obračunava ugovorenu naknadu po kilogramu prirasta. Pitanje je jesu li isporuke sjemena, zaštitnih sredstava i umjetnog gnojiva te isporuke svinja, teladi, hrane i lijekova od strane trgovačkog društva kooperantu, oporezive isporuke?
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 3. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 3. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) isporuka u općenitom smislu postoji kada isporučitelj daje primatelju gospodarsku vrijednost i za to prima odgovarajuću naknadu.
Za prosudbu radi li se o postojanju oporezive isporuke mjerodavan je gospodarski interes između isporučitelja i primatelja, neovisno o tome kako su sami sudionici nazvali određeni posao. Prema odredbi članka 5. stavak 1. Pravilnika, isporuka postoji kada se kupcu omogućuje raspolaganje dobrima. Pri tome je mjerodavno postojanje gospodarskog vlasništva, a ne posjeda kao stvarne vlasti nad dobrom kako je to propisano odredbom članka 5. stavak 2. Pravilnika, odnosno tko zadržava pravo raspolaganja predmetnim dobrima. Pod raspolaganjem u smislu poreza na dodanu vrijednost razumijeva se stvarno pravo gospodarenja nekim dobrom. Onaj tko raspolaže s nekim dobrom može ga koristiti, potrošiti, otuđiti ili uništiti.
Na postavljena pitanja ne može se dati jednoznačan odgovor već je u svakom konkretnom slučaju bez obzira na naziv ugovora (ugovor o kooperaciji, ugovor o zajedničkoj proizvodnji, ugovor o poslovnoj suradnji) potrebno utvrditi je li predmetnim isporukama sjemena, gnojiva, zaštitnih sredstava, teladi, hrane i lijekova prenijeto pravo raspolaganja tim dobrima s isporučitelja na kooperante.

Klasa:410-19/02-01/363 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 11.10.2002.

Porezno-priznati gubitak pri utvrđivanju obveze poreza na dodanu vrijednost 

Društvo "A", koje se bavi maloprodajom kućnih ljubimaca, hrane, pribora i opreme za kućne ljubimce, postavilo nam je pitanje o porezno-priznatom gubitku pri utvrđivanju obveze poreza na dodanu vrijednost kada se radi o uginuću životinja tj. primjenjuje li se dopušteni godišnji postotak za kalo, rasip, lom i kvar kao i za svu ostalu robu te ako se primjenjuje koliki postotak?
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 25. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) manjkovi dobara kod poreznog obveznika za koje se ne tereti odgovorna osoba, smatraju se vlastitom potrošnjem te u smislu odredbe članka 2. stavak 1. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) podliježu obvezi plaćanja poreza na dodanu vrijednost, osim manjkova nastalih zbog kala, rastepa, loma i kvara, a najviše do visine utvrđene odlukom Gospodarske odnosno Obrtničke komore kao i manjkova dobara nastalih djelovanjem više sile.
Visina porezno priznatog kala, rastepa, loma i kvara u maloprodaji propisana je Pravilnikom o dopuštenom manjku s naslova kala, rastepa, kvara i loma na proizvodima u trgovini ("Narodne novine", broj 57/98 i 81/02). Budući da Pravilnikom nije posebno propisan postotak dopuštenog kala, rastepa, kvara i loma za žive životinje, primjenjuje se postotak propisan za ostalu nespomenutu robu.
Ako se radi o manjkovima zbog kala, rastepa, loma i kvara iznad visine utvrđene Pravilnikom o dopuštenom manjku s naslova kala, rastepa, kvara i loma u trgovini, oni se mogu priznati, ako je pri utvrđivanju činjeničnog stanja prisutan djelatnik Porezne uprave kako je to propisano odredbom članka 25. stavak 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.

Klasa:410-19/02-01/338 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 17.9.2002.
Dopuštena visina tehnološkog manjka u šumarstvu 

Vašim dopisom zatražili ste mišljenje na Odluku o dopuštenoj visini tehnološkog manjka u šumarstvu - drvnih sortimenata, sjemena i sadnog bilja kojom je nadležno tijelo Hrvatskih šuma d.o.o. Zagreb utvrdilo dopuštenu visinu manjka drvnih sortimenata, sjemena i sadnog materijala u šumarstvu koji, kako navodite u dopisu, prema članku 25. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ne podliježe oporezivanju. Postavili ste upit udovoljava li navedena Odluka poreznim propisima, radi donošenja odgovarajuće odluke Hrvatske gospodarske komore o tehnološkom manjku u šumarstvu.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 25. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/94 do 54/01) propisano je, među ostalim, da se porezno priznatim manjkom smatra tehnološki manjak nastao u procesu proizvodnje — do visine utvrđene normativima prema vrsti djelatnosti.
Mišljenja smo da je u priloženoj Odluci osim tehnološkog manjka u procesu proizvodnje riječ i o utvrđivanju dopuštene visine manjka (kalu i manjku nastalom djelovanjem više sile) na koji se odnose odredbe članka 25. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
U smislu članka 25. stavak 2. i 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost Hrvatska gospodarska komora dostavit će nam Prijedlog pravilnika o dopuštenoj visini tehnološkog manjka u šumarstvu, pa ćemo se tada na njega očitovati. 

Klasa:410-20/02-01/48 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 23.8.2002.

Ugovor o zajedničkom ulaganju zemljišta Knjigovodstveni servis "A", postavio nam je slijedeća pitanja:

1. Ulagač "B" ulaže prema ugovoru o zajedničkom ulaganju zemljište koje je od Porezne uprave Krk procijenjeno na 437.556,00 kuna i na koje je plaćen porez na promet nekretnina po stopi od 5% u iznosu od 21.877,80 kuna. Prema ugovoru o zajedničkom ulaganju na ime tog zemljišta ulagaču nakon izgradnje pripadaju tri apartmana. Budući da je unaprijed utvrđena zamjena zemljišta za apartmane, smatraju da je vrijednost tih apartmana jednaka vrijednosti zemljišta jer se radi o zamjeni i smatraju da je to osnovica poreza na dodanu vrijednost, a ne tržišna vrijednost apartmana.
2. Izvođač radova je za izvedene radove ispostavljao račune, a ne situacije kao što je običaj u građevinarstvu i društvo "C" kao naručitelj radova je odbijao pretporez, što porezni nadzor osporava budući da je izdan račun, a ne situacija.
Naše je mišljenje:
1. Prema Ugovoru o zajedničkom ulaganju i Aneksu br.l. Ulagač "B", društvo "C", ulagač "D" i ulagač "E", sklopili su Ugovor o zajedničkom ulaganju, pri čemu prvi ulagač ("B") ulaže zemljište površine 955m2, drugi ulagač (društvo "C") ulaže novčana sredstva od 998.341,00 kuna te preuzima obvezu da na postojećem građevinskom zemljištu izgradi turističku građevinu s devet smještajnih jedinca, treći ulagač ("D") ulaže 421.469,00 kuna, a četvrti ulagač ("E") ulaže 250.000,00 kuna.
Prema odredbi točke 4. Aneksa br. 1. Ugovora o zajedničkom ulaganju, na ime uloga prvom ulagaču ("B") pripadaju 3 apartmana (površine od 50,81 m , 52,43m i 58,79m ), drugom ulagaču (društvu "C") pripadaju 4 apartmana (površine 52,43 m2, 58,79rn2, 52,43m2 i 58,79m2), trećem ulagaču ("D") pripada l apartman površine 50,8lm , a četvrtom ulagaču ("E") također jedan apartman površine 50.8lm .
Društvo "C" je kao investitor sklopilo ugovor o građenju objekta u vrijednosti od 998.341,00 kunu s izvođačem radova - društvom "F" kojeg zastupa ulagač "D", te je društvo "C" porezni obveznik pri isporuci izgrađenih nekretnina-apartmana.
Prema odredbi članka 3. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost („Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), razmjenom dobara smatraju se isporuke dobara koje se obavljaju kao naknada za isporuke drugih dobara ili obavljenih usluga.
Poreznu osnovicu pri razmjeni čini vrijednost dobara ili usluga koje su predmet razmjene, kako je to propisano odredbom članka 8. stavak 5. Zakona, a odredbom članka 54. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), propisano je da je porezna osnovica tržišna vrijednost svakog dobra ili usluge koja je predmet razmjene.
Cilj zajedničkog ulaganja nije ostvarenje dobiti ili dohotka već protučinidba u vidu isporuke nekretnina.
Društvo "C" na temelju ugovora o zajedničkom ulaganju isporučuje apartmane u zamjenu za uložena sredstva. Prema odredbi članka 2. stavak 1. točka 3. Zakona, kod isporuka apartmana ulagačima - fizičkim osobama ("B", "D", "E"), radi se o isporukama koje se u okviru zajedničkog obavljanja djelatnosti obavljaju vlasnicima udjela, a iz naprijed navedenih podataka o vrijednostima uloženih sredstava i apartmana koji im se isporučuju u zamjenu za uložena sredstva, vidljivo je da pojedine fizičke osobe-ulagači stječu nekretnine pod povoljnijim uvjetima od drugih.
U tom slučaju, poreznu osnovicu ne čini naknada za vrijednost isporučenih dobara, utvrđena odredbama Ugovora o zajedničkom ulaganju, već treba primijeniti poreznu osnovicu koju čini tržišna vrijednost isporučene nekretnine u smislu odredbe članka 8. stavak 6. Zakona, odnosno članka 51. stavak 4. i 5. Pravilnika.
Budući da se radi o isporuci novoizgrađenih nekretnina, u osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost, u skladu s odredbom članka 51. stavak 14. Pravilnika, ne ulazi vrijednost zemljišta ni iznos naknade za komunalno uređenje zemljišta.
2. Prema odredbi članka 20. Zakona i članka 104. Pravilnika, poduzetnik-porezni obveznik može odbiti pretporez, ako ima račun za primljena dobra ili obavljene usluge koji sadrži sve podatke iz članka 15. stavak 3. Zakona, ako je isporuka primljena od drugog obveznika poreza na dodanu vrijednost, ako prema odredbi članka 20. Zakona, nije isključeno pravo na odbitak pretporeza i ako je isporuka obavljena poduzetniku u poduzetničke svrhe.
Prema odredbi članka 80. Pravilnika, računom se za potrebe oporezivanja smatra svaka isprava kojom se obračunavaju isporuke bez obzira u kojem obliku i pod kojim je nazivom izdana. Prema tome, kad je riječ o obavljanju građevinskih radova, Zakon i Pravilnik ne propisuju izričitu obvezu izdavanja obračunskih situacija, već to može biti i račun ili bilo koja druga isprava, uz uvjet da sadrži obvezne podatke propisane odredbom članka 15. stavak 3. Zakona.

Klasa:410-01/02-01/548 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 17.7.2002.

Vlastita potrošnja 

Odjel za nadzor Područnog ureda Split postavio je upit na koji način primijeniti Zakon o porezu na dodanu vrijednost u slučaju kada domaće društvo »A» nabavlja (uglavnom od domaćih dobavljača) hranu i piće za posadu broda svoje inozemne podružnice «B» i posade brodova »A».
Navode da članovi posade nisu u radnom odnosu sa društvima «A» i «B». «B» sa članovima posade zaključuje ugovore na nekoliko mjeseci, pa je postavljen upit da li je riječ o nesamostalnom radu ili rad pomoraca ima obilježja samostalnog rada.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Sukladno članku 2. stavak 1. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge što ih trgovačka društva, kao i drugi oblici zajedničkog obavljanja gospodarske ili druge djelatnosti, isporuče ili obave bez naknade i s osobnim popustom, bez obzira kome su učinjene.
Prema odredbi članka 23. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisano je da vlastita potrošnja koja podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost obuhvaća izuzimanja dobara ili korištenje usluga iz stavka 1. toga članka za privatne potrebe poduzetnika - fizičke osobe kao i za potrebe trećih osoba kojima ih ustupa u neposlovne svrhe.
U smislu navedenog u konkretnom slučaju je riječ o vlastitoj potrošnji, jer domaći poduzetnik bez naknade isporučuje dobra tuzemnom brodu (koji prometuje domaćim i međunarodnim vodama) ili isporučuje dobra brodu svoje inozemne podružnice, a nema dokaz da je obavljena izvozna isporuka - carinsku deklaraciju s ovjerom nadležne carinarnice da je obavljeno izvozno carinjenje, da je dobro napustilo carinsko područje Republike Hrvatske i da je naplata obavljena u skladu s propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom poslovanju.
Prema tome, navedeni rashodi za piće i hranu posade na brodu smatraju se vlastitom potrošnjom (a ne isporukom dobara iz članka 13. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost) i podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
U dijelu upita ima li rad pomoraca obilježja nesamostalnog rada ili je riječ o samostalnom radu ne možemo se očitovati, jer nije priložen primjerak ugovora koji se zaključuje sa članovima posade. 

Klasa:410-19/01-01/208 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb8.7.2002.Porez na dodanu vrijednost Odvjetnički ured "A" postavio nam je upit podliježe li isporuka stroja od strane domaće pravne osobe inozemnoj pravnoj osobi plaćanju poreza na dodanu vrijednost, te može li inozemna pravna osoba i pod kojim uvjetima i rokovima izvršiti povrat plaćenog PDV-a.
Inozemna pravna osoba kupila bi stroj od domaće pravne osobe i istovremeno ga ostavila na korištenje domaćoj pravnoj osobi, ali po drugoj pravnoj osnovi, ne u vlasništvu domaće pravne osobe nego na korištenje temeljem ugovora.
Naše je mišljenje:
Člankom 13. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), propisano je oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara, uključujući prijevozne i sve druge otpremne usluge.
Izvozna isporuka dobara je prema odredbi članka 14. stavak 1. točka 1. Zakona, obavljena kada poduzetnik koji se u smislu carinskih propisa smatra carinskim obveznikom, predmet isporuke pošalje u inozemstvo.
Prema odredbi članka 71. stavak 2. i 7. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.), izvoznom isporukom dobara smatra se isporuka dobara koju obavi poduzetnik - carinski obveznik u inozemstvo, izvan carinskog područje Republike Hrvatske, inozemnom naručitelju. Da je obavljena izvozna isporuka (izvoz) poduzetnik carinski obveznik dokazuje izvoznom carinskom deklaracijom koja glasi na njegovo ime s ovjerom nadležne carinarnice da je obavljeno izvozno carinjenje i da je dobro napustilo carinsko područje Republike Hrvatske i ispravama o naplati prema propisima o deviznom i vanjskotrgovačkom poslovanju.
Poduzetnik - porezni obveznik koji je na navedeni način isporučio dobra stranom naručitelju, nije obvezan obračunati porez na dodanu vrijednost.
Ako stroj ostane kod istog domaćeg poduzetnika i ako je u vlasništvu inozemnog poduzetnika riječ je o najmu stroja. U tom slučaju obavljanje usluga s inozemstvom oporezuje se prema članku 5. stavak 6. Zakona, pa je mjesto oporezivanja propisano mjesto primatelja usluge.
Između ostalog, u članku 5. stavak 6. točka 8. Zakona, propisano je da se na usluge iznajmljivanja pokretnih dobara, osim prijevoznih sredstava, porez na dodanu vrijednost plaća prema mjestu primatelja usluge.
Kako je u ovom slučaju primatelj usluge (najma stroja) domaći poduzetnik, obvezan je obračunati i platiti porez prema članku 19. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Prema odredbama članka 20. stavak 2. Zakona, iznos poreza kojeg je domaći poduzetnik platio po računima inozemnog poduzetnika za najam stroja ima pravo odbiti od porezne obveze u obračunskom razdoblju kada ga je platio.
O mogućnosti izvozno-uvoznog carinjenja robe, upućujemo stranku da se obrati Carinskoj upravi. 

Klasa:410-19/02-01/208 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 17.6.2002.

Kamate iz financijskog ili operativnog lizinga 

Društvo "A", postavilo nam je pitanje jesu li kamate iz financijskog ili operativnog lizinga pod režimom razlučivanja na 30% porezno nepriznatog troška, odnosno treba li na 30% iznosa tih kamata zaračunati porez na dodanu vrijednost, na koje u nastavku odgovaramo.
Našim pismom klasa: 410-19/00-01/225 od 28. travnja 2000. godine izjasnili smo se da kod financijskog lizinga kod kojeg se prenosi vlasništvo nad predmetom lizinga, obveza poreza na dodanu vrijednost za isporučeno dobro nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je isporučen predmet financijskog najma, a porezna obveza za kamatu koja se iskazuje odvojeno od naknade za lizing nastaje istekom svakog obračunskog razdoblja u kojem je obavljena usluga financiranja.
Financijski najmovi kod kojih se ne prenosi vlasništvo, u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), smatraju se obavljanjem usluga te porezna obveza prema odredbi članka 42. stavak 3. Pravilnika, nastaje za dio najamnine koji se odnosi na obračunsko razdoblje.
Kamata koja se iskazuje odvojeno od naknade za lizing predstavlja rashod financiranja za korisnika lizinga, odnosno za davatelja dobra u lizing predstavlja prihod od financiranja. U tom smislu, u skladu s odredbom članka 2. stavak 1. točka 2c. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 26. stvaka 5. točka 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), ne ulazi u osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost, koju čini 30% troškova automobila i drugih prijevoznih sredstava za osobni prijevoz uzetih u najam odnosno lizing, budući da ne predstavlja trošak korištenja osobnog automobila.

Klasa:410-19/02-01/126 Ur. broj:513-07/02-4 Zagreb 6.6.2002.

Telekomunikacijske usluge za inozemnog naručitelja 

U svezi s upitom društva "A" spadaju li usluge davanja pristupa internetu, izrada web stranica i web hostinga u telekomunikacijske usluge na koje se primjenjuju odredbe Statuta i Konvencije Međunarodne telekomunikacijske udruge, kao međunarodnih ugovora koji obvezuju Republiku Hrvatsku i po pravnoj snazi su nadređeni odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, a prema kojima se na međunarodne telekomunikacijske usluge između međusobno priznatih operatora ne zaračunava porez na dodanu vrijednost, odgovaramo u nastavku.
Ministarstvo pomorstva, prometa i veza na temelju podataka i izvješća Hrvatskog zavoda za telekomunikacije, pismom klasa: 011-01/02-03/44 od 18. svibnja 2002. godine izjasnilo se da prema odredbama članka 5. Statuta Međunarodne udruge za telekomunikacije ("Narodne novine", broj 9/94), pristup internetu spada u telekomunikacijske usluge na koje se mogu primijeniti odredbe članka 6. Međunarodnog telekomunikacijskog pravilnika i točke 1.6. Dodatka 1. tog Pravilnika, ako je tvrtka koja pruža uslugu pristupa internetu službeno priznati operator (ako je tvrtka službeno prijavljena Hrvatskom zavodu za telekomunikacije ili je koncesionar nepokretne javne telekomunikacijske mreže i pokretne javne telekomunikacijske mreže GSM), dok usluge izrade web stranica i web hostinga prema odredbama članka 5. Statuta Međunarodne udruge za telekomunikacije ne spadaju u telekomunikacijske usluge.
Međusobno priznati operatori u smislu Statuta Međunarodne udruge za telekomunikacije i Međunarodnog telekomunikacijskog pravilnika su:
1. HT d.d. Zagreb (koncesionar)
2. VIP-NET GSM d.o.o. Zagreb (koncesionar i prijava)
3. ISKON d.o.o. Zagreb
4. GLOBAL Net Grupa d.o.o. Zagreb
5. TRANSINTERCOM d.o.o. Split
6. AT&T Global Network services d.o.o.
7. MREŽA ZA TEBE d.o.o. Zagreb
8. CEETEL d.o.o. Zagreb
9. POSLUH d.o.o. Zagreb
10. VOKATIV d.o.o. Zagreb
11.ULTRAd.o.o. Zadar
U skladu s navedenim, tvrtka "A" nema status međusobno priznatog operatora, te je na međunarodne telekomunikacijske usluge koje zaračunava inozemnom priznatom operatoru, obvezna zaračunati porez na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/160 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 24.4.2002.

Porez na dodanu vrijednost na telekomunikacijske usluge 

Društvo "A", obratilo nam se s pitanjem treba li društvo "A" zaračunati PDV-e kad društvu "B" (u daljnjem tekstu: društvo "B") zaračunava korištenje svoje mreže, a društvo "B" zaračunava svoju uslugu ino-operatoru koji je pružio uslugu svom korisniku koji je razgovarao s korisnikom mreže društva "A" . Poziv kojim stranac želi razgovarati s korisnikom mreže društva "A" prolazi kroz mrežu ino-operatora, kroz fiksnu mrežu društva "B" i kroz mrežu društva "A". Društvo "B" i društvo "A" su međunarodno priznati operatori te društvo "A" smatra da na temelju Konvencije Međunarodne telekomunikacijske unije i Međunarodnog telekomunikacijskog pravilnika, koji imaju snagu međunarodnih ugovora, a prema kojima se porez ne zaračunava na međunarodne telekomunikacijske usluge između međusobno priznatih operatora, ne trebaju zaračunati PDV-e kada društvu "B" zaračunavaju korištenje svoje mreže.
Naše je mišljenje:
Usluga korištenja mreže koju društvo "A" zaračunava društvu "B" nije međunarodna telekomunikacijska usluga, pa se ne može primijeniti izuzeće od oporezivanja prema Konvenciji Međunarodne telekomunikacijske unije i Međunarodnog telekomunikacijskog pravilnika.
Usluga koju je društvo "A" pružilo društvu "B" je usluga nastala na temelju obvezno-pravnog odnosa između ova dva subjekta i predstavlja uslugu koja je obavljena u tuzemstvu, a potrebno ju je izvršiti da bi se obavila jedinstvena međunarodna telekomunikacijska usluga.
U tom smislu usluga koju društvo "A" zaračunava društvu "B" podliježe oporezivanju PDV-om prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost („Narodne novine", broj 47/95 do 73/00).
Telekomunikacijska usluga koju društvo "B" zaračunava inozemnom priznatom operatoru izuzeta, je od oporezivanja temeljem propisa Međunarodne telekomunikacijske unije.

Klasa:410-19/02-01/83 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 27.2.2002.

Obračunavanje poreza na dodanu vrijednost na ugovorene kazne za parkiranje 

U vezi s pitanjem o obračunavanju poreza na dodanu vrijednost na ugovorne kazne za parkiranje što ih naplaćuje javno poduzeće "A" u nastavku odgovaramo.
Kako se u pismu navodi javno poduzeće "A" naplaćuje ugovornu kaznu za parkiranje sukladno Odluci o organizaciji i načinu parkiranja (Sl. glasnik br. 5/95), koju je donijela Skupština Grada Zagreba. Gradska skupština Grada Zagreba tom je Odlukom povjerila javnom poduzeću "A" kontrolu parkiranja na javnim parkiralištima koja su u vlasništvu grada.
Prema članku 2. stavku 1. točki 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95., 164/98., 105/99., 54/00. i 73/00.), porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti, pa je u smislu navedenih odredbi javno poduzeće "A" obveznik poreza na dodanu vrijednost.
Odredbama članka 17. Zakona, propisano je da se porez na dodanu vrijednost obračunava prema izdanim računima za isporučena dobra i obavljene usluge, a iznimno obveznici poreza na dohodak obračunavaju porez na dodanu vrijednost prema primljenim (naplaćenim) naknadama. Budući da je javno poduzeće "A" registrirano kod Trgovačkog suda kao društvo s ograničenom odgovornošću, obveznik je poreza na dodanu vrijednost prema izdanim računima.
Međutim, ako javno poduzeće "A" ugovorne kazne za parkiranje naplaćuje u ime i za račun Grada Zagreba, tj. uplaćuje ih u proračun Grada Zagreba, tada se prema odredbama članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj, 60/96., do 54/01.), ugovorna kazna ne smatra naknadom nego prolaznom stavkom. 

Klasa:410-19/02-01/54 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 25.2.2002.

Ugovor o privremenom nesamostalnom poslu, prijava u sustav PDV-a 

Vezano na vaš upit klasa: 325-04/01-01/03, ur. broj: 251-01-03/6-02-52 od 29. siječnja 2002. u kojem tražite mišljenje o plaćanju poreza na dodanu vrijednost po ugovorima o djelu sklopljenim između Gradskog poglavarstva Grada Zagreba - naručitelja i fizičkih osoba - izvođača, za obavljanje poslova oko sređivanja zemljišnih knjiga u k.o. Grad Zagreb i k.o. Resnik, u nastavku odgovaramo.
Člankom 10. Zakona o porezu na dohodak («Narodne novine» broj 127/00) utvrđen je oblik dohotka što ga porezni obveznik može ostvariti na tržištu rada, robe, usluga i kapitala te davanjem na korištenje imovine.
Za prosudbu radi li se o nesamostalnom ili samostalnom radu, mora se procijeniti sva obilježja rada, a ne samo vrstu ugovora i oblik isplate.
Za nesamostalni rad bitno je da ne postoji poslovni rizik za posloprimca i da posloprimac u poslovni proces ulaže samo svoj rad, te da poslodavac određuje vrstu, mjesto i vrijeme rada, utvrđuje visinu isplate koja je u pravilu vezana za radno vrijeme, preuzima na svoj teret izdatke što proizlaze u obavljanju poslova, i stavlja posloprimcu na raspolaganje sredstva rada.
Posao oko sređivanja zemljišnih knjiga u k.o. Grad Zagreb i k.o. Resnik, za koji je Gradsko poglavarstvo Grada Zagreba sklopilo ugovor o djelu s djelatnicima gradske uprave, ima obilježja nesamostalnog rada jer posao vodi Gradski ured za izgradnju grada putem Gradskog poglavarstva, pa nitko od posloprimaca posao ne obavlja samostalno, za vlastiti račun i na vlastitu odgovornost, a vrijeme, mjesto i visinu primitaka unaprijed određuje naručitelj posla.
Glede pitanja obveze poreza na dodanu vrijednost za fizičke osobe koje su u 2001. godini po navedenim ugovorima o djelu ostvarile ukupan prihod viši od 85.000,00 kuna, smatramo da nisu obveznici poreza na dodanu vrijednost, budući da se ne radi o poduzetničkoj djelatnosti prema odredbama članka 2. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95., 164/98., 105/99., 54/00. i 73/00.) i članka 30. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj, 60/96 do 54/01).
Članak 2. stavak 3. Zakona i članak 29. i 30. Pravilnika, propisuje da se poduzetničkom djelatnošću smatra trajno i samostalno obavljanje djelatnosti s namjerom ostvarivanja prihoda. Pri tom moraju istodobno postojati sva tri obilježja: samostalnost, trajnost i namjera ostvarivanja prihoda, što je razvidno da kod navedenih ugovora nije bilo, pa smo mišljenja da je riječ o nesamostalnom radu koji ne podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost. 

Klasa:410-19/06-01/183 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 18.12.2006.

Određivanje mjesta oporezivanja usluga        

Društvo „C“ d.o.o., postavio nam je pitanja u vezi određivanja mjesta oporezivanja usluga.
       
        1. Tuzemni poduzetnik A sklopio je ugovor sa inozemnim poduzetnikom o obavljanju usluga programiranja. Kako bi mogao prenijeti programirane podatke naručitelju inozemnom poduzetniku tuzemni poduzetnik A unajmio je od tuzemnog poduzetnika B liniju za prijenos programiranih podataka. U vezi navedenog postavljeno je pitanje treba li tuzemni poduzetnik A prilikom ispostavljanja računa inozemnom poduzetniku za najam linije za prijenos podataka obračunati porez na dodanu vrijednost ili se radi o usluzi koja se prema članku 5. stavak 5. i 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), oporezuje prema sjedištu primatelja usluge?
       
        2. Obzirom da je tuzemni poduzetnik imao putne troškove zaposlenika koji su sudjelovali u procesu programiranja postavljaju pitanje jesu li navedeni putni troškovi koje namjeravaju zaračunati inozemnom naručitelju dio usluge programiranja ili se oporezuju zasebno?
       
        Na postavljena pitanja odgovaramo u nastavku.
       
        1. Da bi se odredilo oporezuje li se uslugu s elementom inozemnosti prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost, potrebno je prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, odrediti mjesto oporezivanja takve usluge.
       
        Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se mjestom obavljanja usluge smatra sjedište poduzeća koje usluge obavlja ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice. Od ovoga općeg načela, propisani su izuzeci u članku 5. stavak 4. do 6. Zakona, kojima se, među ostalim, određuje da se usluge iz stavka 6. ovog članka oporezuju prema sjedištu poduzeća primatelja usluge, kada se te usluge obavljaju s inozemnim poduzetnicima.
       
        Odredbom članka 5. stavak 6. točka 5. Zakona i članka 33b. stavak 8. točka 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05), propisano je da se usluge ustupanja informacija, u koje između ostalog spada i ustupanje softvvera koji je izrađen specijalno za naručitelja, oporezuju prema sjedištu poduzeća primatelja usluge.
       
        Prema Zakonu o telekomunikacijama (Narodne novine, broj 122/03, 158/03 i 60/04), telekomunikacijskim uslugama između ostalog smatra se davanje u najam telekomunikacijskih vodova i prijenos govora, zvuka, podataka, dokumenata, slika i drugog telekomunikacijskim kapacitetima u pokretnoj i nepokretnoj satelitskoj službi.
       
        Stoga, ako poduzetnik A posebno zaračunava uslugu prijenosa podataka putem telekomunikacijske linije za prijenos podataka što je telekomunikacijska usluga koja se oporezuje prema sjedištu poduzeća pružatelja usluge, tada na naknadu za tu uslugu treba obračunati porez na dodanu vrijednost prema odredbi članka 5. stavak 1. i 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Međutim, ako poduzetnik A uslugu prijenosa podataka putem telekomunikacijske linije za prijenos podataka ne zaračunava posebno, nego ona čini dio cjelokupne naknade za uslugu programiranja, tada je riječ o jedinstvenoj usluzi programiranja koja se prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 5. Zakona oporezuje prema sjedištu poduzeća primatelja usluge.
       
        2. Prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.
       
        Tuzemno društvo A prilikom određivanja cijene svoje usluge programiranja, u obzir treba uzeti i izdatke koje će imati u svezi obavljanja te usluge. Stoga smatramo da bi tuzemni poduzetnik cijenu svoje usluge koju zaračunava inozemnom poduzetniku trebao temeljiti između ostalog na izdacima koje je imao za obavljanje usluge programiranja, a osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost čini ukupna naknada za isporučeno dobro ili obavljenu uslugu u smislu članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

        Molim da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-01/06-01/569 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 27.11.2006.

Carinska davanja         

Društvo 'A' d.o.o., obratilo nam se s upitom u svezi carinskih davanja, oporezivanja porezom na dodanu vrijednost i porezom po odbitku autorskih prava koja kupuje od nerezidenta radi prodaje tih prava u tuzemstvu i u inozemstvo te radi proizvodnje u tuzemstvu i izvoza tih proizvoda.
       
        Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
       
        Prema odredbama članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ('Narodne novine', broj 47/95 do 90/05), porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
       
        Kod oporezivanja usluga s elementom inozemnosti, mjesto oporezivanja propisano je odredbama članka 5. Zakona.
       
        Prema općoj odredbi članka 5. stavak 3. Zakona, mjestom oporezivanja smatra se mjesto obavljanja usluga što razumijeva sjedište poduzeća koje obavlja usluge ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju.
       
        Kada se radi o uslugama iz članka 5. stavak 6. Zakona, propisano je da se oporezuju prema mjestu primatelja usluge. Između ostalog, u članku 5. stavak 6. točka 1. Zakona, propisano je da se kod usluga prijenosa, ustupanja i korištenja autorskih prava, patenata, licencija, zaštitnog znakovlja i sličnih prava te odricanje od tih prava, porez na dodanu vrijednost plaća prema mjestu primatelja usluge.
       
        Članak 19. stavak 2. Zakona propisuje da je domaći poduzetnik obvezan obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost kada mu inozemni poduzetnik obavi uslugu na način i u rokovima propisanim Zakonom.
       
        Prema tome, kada inozemni poduzetnik ustupa tuzemnom poduzetniku autorska prava, tada je tuzemni poduzetnik obvezan temeljeni odredbi članka 5. stavak 6. točka 1. i članka 19. stavak 2. Zakona obračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost na usluge koje mu je obavio poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu. Kada tuzemni poduzetnik ustupa autorska prava inozemnom poduzetniku, navedene usluge ne oporezuju se prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
       
        Ako inozemni poduzetnik ustupa tuzemnom poduzetniku autorska prava kako bi tuzemni poduzetnik mogao u tuzemstvu proizvoditi dobra koja će kasnije izvesti, napominjemo da je također tuzemni poduzetnik kao primatelj usluge ustupanja autorskih prava obvezan temeljem odredbi članka 5. stavak 6. točka 1. i članka 19. stavak 2. Zakona obračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost. U vezi navedenog napominjemo da su prema članku 13. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, izvozne isporuke dobara uključujući prijevozne i sve druge otpremne usluge oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
       
        Porez po odbitku u smislu članka 31. Zakona o porezu na dobit (Narodne novine, broj 177/04, 90/05 i 57/06), i članka 49. Pravilnika o porezu na dobit (Narodne novine, broj 95/05), je porez kojim se oporezuje dobit koju ostvari nerezident u Republici Hrvatskog, a plaća se, između ostalog, na autorska prava i druga prava intelektualnog vlasništva (primjerice prava na reprodukciju, patente, licencije, zaštitni znak i druga slična prava) koja se plaćaju inozemnim osobama koje nisu fizičke osobe. Porezna osnovica poreza po odbitku je bruto iznos naknade koju tuzemni isplatitelj plaća nerezidentu - inozemnom primatelju, međutim, ako naknada podliježe obvezi plaćanja poreza na dodanu vrijednost, porez po odbitku plaća se na osnovicu bez poreza na dodanu vrijednost. Porez po odbitku plaća se po stopi 15%.
       
        Porezni obveznik poreza po odbitku je prema članku 31. stavak 2. Zakona o porezu na dobit i članka 49. Pravilnika o porezu na dobit, tuzemni isplatitelj koji plaća naknade inozemnim osobama, poduzetnicima koji nisu fizičke osobe. Porez po odbitku plaća se i ako se obveza rješava na način koji nije plaćanje. Tuzemni isplatitelj, obveznik poreza po odbitku dužan je mjerodavnoj ispostavi Porezne uprave dostaviti pregled svih isplaćenih naknada s podacima o nazivu inozemnog primatelja, datumu i iznosu isplate, kao i primijenjenoj stopi poreza po odbitku, istovremeno s predajom porezne prijave poreza na dobit.
       
        Tuzemni isplatitelj naknade obvezan je nerezidentima pri svakoj isplati naknada, obračunati, obustaviti i uplatiti porez po odbitku u skladu s odredbama Zakona, ako ti nerezidenti imaju sjedište u državama s kojima Republika Hrvatska ne primjenjuje ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, ako nerezident ima sjedište u državi s kojom Republika Hrvatska primjenjuje ugovore o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, obvezan je prilikom isplate obračunati, obustaviti i uplatiti porez po odbitku na način određen ugovorom i Zakonom. Člankom 51. stavak 2. Pravilnika propisano je ako Republika Hrvatska ima s državom čiji je porezni obveznik rezident sklopljen ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, odredbe ugovora primjenjuju se na način propisan stavcima 5. do 10. ovoga članka.
       
        Prema navedenom, smatramo daje tuzemni poduzetnik u oba slučaja, i kada mu pravna osoba nerezident ustupa autorska prava radi daljnje prodaje u tuzemstvu i inozemstvu odnosno radi proizvodnje u tuzemstvu na vremenski ograničeno razdoblje, obvezan obračunati, obustaviti i uplatiti porez po odbitku u skladu s odredbama Zakona o porezu na dobit i ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja ako je sklopljen.
       
        U svezi plaćanja carinskih davanja podnositelj upita treba se obratiti carinskoj upravi.
       
        Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-01/06-01/953 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 23.11.2006.

Usluge rada auto-dizalice u inozemstvu         

Društvo "A" d.o.o., u okviru svoje djelatnosti obavlja i usluge auto-dizalicama nosivosti od 30 do 500 tona. Obzirom da posluju i sa inozemnim partnerima postavljaju pitanje da li se usluge rada auto-dizalicama u inozemstvu te najam auto-dizalice i posade inozemnom poslovnom partneru oporezuju prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05).
       
        U vezi navedenog odgovaramo u nastavku.
       
        Kako bi se odredilo oporezuje li se uslugu koja je povezana s inozemstvom prema hrvatskom Zakonu o porezu na dodanu vrijednost, potrebno je prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), odrediti mjesto oporezivanja takve usluge.
       
        Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se mjestom obavljanja usluge smatra sjedište poduzeća koje usluge obavlja ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice.
       
        Od ovog načela postoje izuzeci u članku 5. stavci 4. do 6. Zakona, pa se između ostalog mjestom obavljanja usluge smatra mjesto gdje se nalazi nekretnina ako se radi o uslugama u svezi s tom nekretninom, što je propisano odredbom članka 5. stavak 4. Zakona i člankom 33b. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05). Kod usluga ustupanja osoblja i iznajmljivanja pokretnih dobara, osim prijevoznih sredstava, mjestom obavljanja usluge smatra se mjesto gdje je sjedište poduzeća primatelja usluge kako je propisano člankom 5. stavak 6. točka 7. i 8. Zakona.

        Stoga, ako porezni obveznik, u ovom slučaju društvo "A" d.o.o. auto-dizalicama u inozemstvu obavlja usluge vezane uz nekretnine tada se takva usluge prema članku 5. stavak 4. točka 1. Zakona oporezuje prema mjestu gdje se nalazi nekretnina na kojoj se vrše radovi. Usluga najma auto-dizalice i posade inozemnom poduzetniku oporezuje se prema sjedištu primatelja usluge obzirom da se auto-dizalica ne smatra prijevoznim sredstvom nego građevinskim strojem - pokretnim dobrom, pa usluga najma auto-dizalice i osoblja koju obavi tuzemno društvo inozemnom ne podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
       
        Molimo da s navedenim upoznate podnositelja upita.

Klasa:410-19/06-01/169 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb21.9.2006.

Oporezivanje prijevoznih usluga u međunarodnom prometu 

Društvo "A" d.o.o., obratilo nam se s upitom o oporezivanju prijevoznih usluga u međunarodnom prometu. Naime, društvo za stranog naručitelja obavlja prijevoz dobara u neko odredište u inozemstvu, a po povratku po nalogu istog naručitelja dovozi neka dobra u tuzemstvo (na područje Republike Hrvatske). U vezi navedenog postavljeno je pitanje je li društvo obvezno obračunati porez na dodanu vrijednost na dionicu puta obavljenu u tuzemstvu kada dovoze dobra po nalogu stranog naručitelja.

Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.

Da bi se odredilo oporezuje li se uslugu s elementom inozemnosti prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost, potrebno je prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), odrediti mjesto oporezivanja takve usluge.

Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se mjestom obavljanja usluge smatra sjedište poduzeća koje usluge obavlja ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice.

Od ovog općeg načela propisani su izuzeci, pa se mjestom obavljanja usluge prijevoza prema članku 5. stavak 4. točka 2. Zakona smatra dionica puta na kojoj se prijevoz obavlja. Ako se usluga prijevoza ne obavlja samo u tuzemstvu, tada se ovaj Zakon primjenjuje samo na dio usluge koji otpada na tuzemstvo.

Porez na dodanu vrijednost plaća se na uvoz dobara u tuzemstvo prema odredbi članka 2. stavak 1. točka 4. Zakona, a poreznu osnovicu pri uvozu u smislu članka 9. stavak 1. Zakona, čini carinska osnovica utvrđena prema carinskim propisima, uvećana za carinu, druge pristojbe i posebne poreze koji se plaćaju u postupku uvoznog carinjenja.

Prema odredbama članka 12. točka 14. Zakona o porezu na dodanu vrijednost plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su usluge u vezi s uvozom dobara, kada je vrijednost takvih usluga uključena u poreznu osnovicu u skladu s odredbom članka 9. stavak 1. ovoga Zakona.

Shodno navedenom, porezni obveznik, u ovom slučaju društvo "A" d.o.o. obvezno je obračunati porez na dodanu vrijednost na dionicu puta obavljenu u tuzemstvu prema članku 5. stavak 4. točka 2. Zakona, neovisno o tome što je naručitelj usluge strani poduzetnik.

Međutim, ako je naknada za dionicu puta obavljenu u tuzemstvu uračunata u carinsku osnovicu prema članku 9. stavak 1. Zakona, tada se može primijeniti porezno oslobođenje iz članka 12. točka 14. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/06-01/118 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 23.6.2006.

Obveza obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na usluge popravka teretnih vozila 

Društvo "A" d.o.o., koje između ostalog, obavlja poslove posredovanja i marketinga, obratilo nam se s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na usluge zakupa promidžbenog prostora u časopisima po nalogu inozemnog poduzetnika. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.

Odredbom članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05). propisano je da za utvrđivanje mjesta oporezivanja usluga vrijedi opće načelo oporezivanja prema mjestu sjedišta odnosno prebivališta poduzetnika koji obavlja usluge. Od općeg načela propisane su iznimke u članku 5. stavak 4. do 6. Zakona, kojima se, između ostalog, određuje da je porezni obveznik primatelj određenih usluga iz stavka 6. toga članka, kada se te usluge obavljaju s inozemnim poduzetnikom.

Člankom 5. stavak 6. točka 2. Zakona, propisano je da se promidžbene usluge, uključujući i usluge posredovanja u vezi s tim uslugama oporezuju prema sjedištu poduzetnika primatelja usluge.

Stoga, ako je domaći poduzetnik obavio za inozemnog poduzetnika uslugu posredovanja za promidžbu — oglašavanje te inozemne firme u raznim časopisima, mjesto oporezivanja je prema sjedištu poduzeća primatelja te usluge, a to je u ovom slučaju inozemstvo, pa se takva usluga ne oporezuje prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

Klasa:410-19/05-01/333 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 10.2.2006.

Obveza obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na odvjetničke usluge 

Odvjetnik "A" Zagreba, obratio nam se sa upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na odvjetničke usluge koje tuzemni porezni obveznik obavi i zaračuna stranom predstavništvu u Republici Hrvatskoj. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da za utvrđivanje mjesta oporezivanja usluge vrijedi opće načelo prema mjestu sjedišta odnosno prebivališta poduzetnika koji obavlja usluge.
Odredbama članka 5. stavak 5. i članka 5. stavak 6. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, propisano je izuzeće od općeg načela prema kojem se između ostalog odvjetničke usluge koje tuzemni poduzetnik-porezni obveznik obavi inozemnom primatelju usluge oporezuju prema sjedištu poduzeća primatelja.
Prema Uredbi o uvjetima za osnivanje i rad predstavništava stranih osoba u Republici Hrvatskoj ("Narodne novine", br 7/97), predstavništva se mogu osnovati za istraživanje tržišta, obavljanje promidžbenih i informativnih poslova te predstavljanje strane pravne osobe. Predstavništvo strane osobe je sastavni dio inozemnog poduzetnika i nema svojstvo pravne osobe u Republici Hrvatskoj, te ne može obavljati poslove iz djelatnosti osnivača odnosno sklapati poslove za osnivača i ne može obavljati isporuke dobara i usluga u Republici Hrvatskoj pa nije niti porezni obveznik prema Zakonu o porezu na dodanu vrijednost.
Iznimka su predstavništva stranih zračnih tvrtki koja mogu prema međunarodnim konvencijama obavljati i prodaju prijevoznih dokumenata.
Prema članku 40. Općeg poreznog zakona ("Narodne novine", br.127/00, 86/01 i 150/02), poslovnom jedinicom (podružnica, poslovnica, sjedište uprave i si.) smatra se svako stalno mjesto obavljanja gospodarstvene djelatnosti društva.
Odredbama članka 14. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, propisano je da se tuzemna poslovna jedinica inozemnog poduzetnika ne smatra inozemnim naručiteljem, a odredbama članka 2. stavka 2. Zakona o porezu na dobit ("Narodne novine", br. 177/04 i 90/05) propisano je da se tuzemna poslovna jedinica inozemnog poduzetnika smatra poreznim obveznikom, što znači da inozemni poduzetnik koji na području Republike Hrvatske obavlja djelatnost mora registrirati poslovnu jedinicu i plaćati porez na dobit ostvarenu od obavljanja te djelatnosti. Obveza, registriranja poslovne jedinice propisana je i člankom 613. Zakona o trgovačkim društvima. ("Narodne novine", br. 111/93,34/99,121/99, 52/00 i 118/03).
Sukladno navedenom, strano predstavništvo u Republici Hrvatskoj ne može se smatrati poslovnom jedinicom inozemnog poduzetnika obzirom na različit porezno pravni status i način registracije.
U skladu s navedenim, ako odvjetnik koji je tuzemni porezni obveznik obavi odvjetničku uslugu stranom predstavništvu u Republici Hrvatskoj koje u poreznom smislu nema status pravne osobe, smatra se da je usluga obavljena inozemnom poduzetniku, a mjesto oporezivanja je sjedište poduzeća primatelja usluge koje je u ovom slučaju u inozemstvu, pa se takva usluga ne oporezuje prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

Klasa:410-19/05-01/145 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb8.9.2005.Porez na dodanu vrijednost pri prodaji zrakoplovnih karata Društvo "A", Zagreb, obratilo nam se s upitom o poreznom statusu usluge tzv. Ticket Service Charge koju prodajna mjesta za prodaju zrakoplovnih karata širom svijeta uvode i počinju naplaćivati od putnika, budući da sudjeluju u organizaciji putovanja i izboru za putnika najpovoljnije rute, tarife, prijevoznika i sl. Ovaj način naplate usluga prodaje zrakoplovnih karata zamjenjuje dosadašnji način naplate usluge prodaje karata pri kojem su zrakoplovne kompanije odobravale prodajnim mjestima proviziju za prodane karte.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 5. stavak 4. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 90/05) mjestom obavljanja usluge prijevoza smatra se dionica puta gdje se prijevoz obavlja. Ako se usluga prijevoza ne obavlja samo u tuzemstvu tada se odredbe Zakona primjenjuju samo na dio usluge koji otpada na tuzemstvo.
Prema odredbi članka 33b. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 55/04) kod prekograničnog pomorskog, riječnog i zračnog prijevoza putnika i robe ne utvrđuje se dionica puta u tuzemstvu, što znači da te usluge prijevoza nisu oporezive.
Mjestom obavljanja posredničkih usluga, smatra se prema odredbi članka 5. stavak 4. točka 4. Zakona, mjesto isporuke dobra ili usluge za koju je obavljeno posredovanje.
U skladu s ovom odredbom, za usluge posredovanja pri prodaji zrakoplovnih karata za prekogranični prijevoz također se ne utvrđuje mjesto oporezivanja u tuzemstvu te ne podliježu oporezivanju.
Promjenom načina naplate naknade za prodane zrakoplovne karte, koje će prodajna mjesta sada naplaćivati od kupaca, a ne od zrakoplovnih kompanija, smatramo da se nije promijenila sama bit navedene usluge, te da naknada dijeli porezni tretman glavne usluge.
U tom smislu, naknada koju će prodajna mjesta naplaćivati za zrakoplovne karte za prijevoz u tuzemstvu, podliježu porezu po stopi od 22%, dok se na naknadu za prodane zrakoplovne karte u međunarodnom prijevozu ne obračunava porez temeljem odredbe članka 5. stavak 4. točka 4. Zakona i članka 33b. stavak 5. Pravilnika.

Klasa:410-19/05-01/31 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 22.2.2005.

Oporezivanje naknade od sudionika za sudjelovanje na godišnjoj znanstveno - stručnoj konferenciji 

Tržište "A" d.d., postavilo nam je pitanje oporezuje li se naknada koju bi Tržište "A" d.d. naplatilo od sudionika za sudjelovanje na godišnjoj znanstveno-stručnoj konferenciji na temu "Hrvatsko novčarsko tržište" koju namjerava organizirati. Tržište "A" d.d. je organizirano povezivanje ponude i potražnje instrumenata novčanog tržišta te u skladu s odredbom članka 11. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 82/04), obavlja isporuke na koje se ne plaća porez na dodanu vrijednost, odnosno koje su oslobođene poreza na dodanu vrijednost bez prava na odbitak pretporeza.
Naše je mišljenje:
Organiziranje znanstvenih konferencija nije usluga koja je temeljem odredbe članka 11. stavak 3. Zakona i članka 68. i 69. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 55/04), oslobođena poreza na dodanu vrijednost.
To znači da će Tržište "A" d.d. , koje inače obavlja samo isporuke koje su temeljem odredbe članka 11. stavak 3. Zakona, oslobođene poreza, obavljati i isporuke koje načelno podliježu oporezivanju.
Međutim, prema odredbi članka 6. stavak 1. točka 1. i članka 22. stavak 1. Zakona, porezni obveznik je poduzetnik čija je godišnja vrijednost isporuka dobara i usluga, nakon odbitka vrijednosti koje su po članku 11. Zakona, oslobođene od poreza, u prethodnoj kalendarskoj godini bila veća od 85.000,00 kuna.
To znači da Tržište "A" d.d. , ako u prethodnoj kalendarskoj godini (2004.) nije obavilo oporezive isporuke u vrijednosti većoj od 85.000,00 kuna nije obveznik poreza na dodanu vrijednost u 2005. godini, te na usluge organiziranja konferencije neće zaračunavati porez na dodanu vrijednost.
Međutim, ako u 2005. godini obavi oporezivih isporuka u iznosu većem od 85.000,00 kuna, tada će postati obveznik od 1. siječnja 2006. godine za sve oporezive isporuke koje obavi.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/04-01/136 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb  9.2.2005.

Nadzor nad izradom hidrogeneratora 

Društvo "A" d.o.o. obratilo nam se u vezi nadzora nad izradom hidrogeneratora u tuzemstvu za hidroelektranu u Finskoj. Naime, tvornica "B" u tuzemstvu izrađuje i izvozi hidrogenerator za hidroelektranu u Finskoj. Hidroelektrana iz Finske traži da društvo "A" d.o.o. obavi uslugu nadzora kvalitete i konzaltinga prilikom izrade generatora. Stoga, društvo "A" d.o.o. postavlja pitanje treba li za navedene usluge obavljene u tuzemstvu prilikom ispostavljanja računa hidroelektrani u Finskoj obračunati porez na dodanu vrijednost ili je riječ o uslugama u vezi s nekretninom?
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
Kako bi odredili oporezuju li se prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04), usluge nadzora kvalitete i konzaltinga prilikom izrade hidrogeneratora, koji se proizvodi u tuzemstvu, bitna je činjenica da se hidrogenerator ne smatra nekretninom nego proizvodom. Isto tako navedene usluge ne smatraju se uslugama obavljenim na nekretnini, pa se ni mjesto oporezivanja ne određuje prema mjestu gdje se nekretnina nalazi što je propisano člankom 5. stavak 4. točka 1) Zakona i člankom 33b. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 - ispravak).
Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je opće načelo da se mjestom obavljanja usluge smatra sjedište poduzeća koje usluge obavlja ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice.
Shodno navedenom, domaći poduzetnik, u konkretnom slučaju "A" d.o.o., koji će u tuzemstvu obavljati navedene usluge, obvezan je prilikom ispostavljanja računa naručitelju usluge obračunati porez na dodanu vrijednost budući da se radi o uslugama obavljenim u tuzemstvu što podliježe oporezivanju u smislu članka 5. stavak 3. Zakona.
Napominjemo da je izvoz hidrogeneratora koji će obaviti tvornica "B", oslobođen od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prema članku 13. stavak 1. točka 1) Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-01/04-01/806 Ur. broj:513-07-21-01/04-4 Zagreb 8.11.2004.

Porez na dodanu vrijednost na servisne usluge 

U svezi s vašim dodatnim upitom koji ste nam postavili e- mailom dana 21. listopada 2004. godine o dokazima da su servisne usluge u garantnom roku prema ugovoru između inozemnog isporučitelja hladnjaka i hrvatskog kupca ("A") uključeni u cijenu robe, odgovaramo u nastavku.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 12. točka 14. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. novine, broj 47/95 do 82/04), poreza su oslobođene usluge u svezi s uvozom dobara, kada je vrijednost takvih usluga uključena u poreznu osnovicu za obračun poreza pri uvozu koji obavlja nadležna carinarnica. Za dokaz jesu li u cijenu aparata uključeni i troškovi garancije, nije dostatna odredba ugovora između rumunjskog poduzeća i hrvatskog kupca-uvoznika hladnjaka iz kojeg je vidljivo da je u cijenu hladnjaka uključena i garancija, već to mora biti vidljivo iz carinskih dokumenata o utvrđivanju carinske odnosno porezne osnovice pri uvozu dobara.
Ako takvi dokazi ne postoje, hrvatski porezni obveznik je obvezan za servisnu uslugu koju zaračunava rumunjskom poduzeću, zaračunati porez po stopi od 22%. jer je prema odredbi članka 5. Zakona, mjesto oporezivanja usluga koje se obavljaju na pokretnim fizičkim dobrima, mjesto gdje je usluga stvarno obavljena, a to je u Hrvatskoj.
Budući da u priloženom Ugovoru nema izričite odredbe da je vrijednost garancije uključena u prodajnu cijenu hladnjaka, a prema vašim tvrdnjama ona je uračunata u prodajnu cijenu, tada je to potrebno precizirati odredbama ugovora odnosno dodatka ugovoru 

Klasa:410-19/04-01/291 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 4.10.2004.

Oporezivanje otpadnih voda 

Društvo "A", obratilo nam se s pitanjem jesu li oslobođeni poreza na dodanu vrijednost kao korisnici slobodne zone u slučaju kad im poduzeće "B" izda fakturu za "namjenska sredstva prema količini otpadnih voda izmjerenih za vrijeme rada proizvodnog pogona" te drugu fakturu za količinu otpadnih voda izmjerenih za vrijeme rada proizvodnog pogona (opis rada: hidrauličko opterećenje J.O.S. otp. vodama za mjesec). Na fakturi za namjenska sredstva poduzeće "B" im ne zaračunava porez na dodanu vrijednost, dok na fakturi za količinu otpadnih voda vezano za hidrauličko opterećenje, obračunavaju porez.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 2. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 82/04), slobodne zone nisu tuzemstvo. Odredbama Zakona, nije propisano opće porezno oslobođenje u slučaju kad se neke usluge obavljaju korisnicima zone. Mora li porezni obveznik zaračunati porez na uslugu obavljenu korisniku zone, ovisi o odredbama o mjestu oporezivanja pojedine usluge. Ako je prema tim odredbama mjesto oporezivanja usluge u slobodnoj zoni, tada takva usluga ne podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
U konkretnom slučaju, kod usluge "hidrauličko opterećenje J.O.S. otpadnim vodama" zaključujemo da se radi o odvodnji otpadnih voda. Ova usluga se oporezuje prema sjedištu poduzeća izvršitelja usluge tj. prema temeljnom načelu iz članka 5. stavak 3. Zakona, jer za navedene usluge nije posebno propisano mjesto oporezivanja prema odredbama članka 5. stavci 4., 5. i 6. Zakona. U skladu s navedenim, društvo "B", obvezno je za navedenu uslugu obračunati porez na dodanu vrijednost, bez obzira što je uslugu zaračunalo korisniku zone.
Za fakturiranje "namjenskih sredstva prema količini otpadnih voda izmjerenih za vrijeme rada proizvodnog pogona", koje poduzeće "B" fakturira korisniku slobodne zone i ne zaračunava porez, ne možemo se na temelju podataka iz upita, s preciznošću izjasniti.
Ako se radi o naknadi koju društvo "B" prima u ime i za račun neke druge osobe tada taj iznos predstavlja iznos koji ne ulazi u naknadu za obavljenu isporuku već je prolazna stavka za poreznog obveznika i na nju se ne zaračunava porez, kako je to propisano odredbom članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 55/04).
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/04-01/248 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 15.9.2004.

Održavanje softvera što su ih tuzemne pravne osobe kupile od inozemne tvrtke 

Društvo "A" sa inozemnom tvrtkom potpisalo je ugovor o održavanju softvera što su ih tuzemne pravne osobe kupile od te inozemne tvrtke. Temeljem ugovora društvo "A" izdalo je inozemnoj tvrtki račun za usluge održavanja softvera domaćem društvu (softver će održavati tijekom tri godine), pa postavlja pitanje jesu li prilikom ispostavljanja računa za usluge održavanja softvera bili obvezni obračunati porez na dodanu vrijednost.
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
Da bi se odredilo oporezuje li se usluga s elementom inozemnosti prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost potrebno je, prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04), odrediti mjesto oporezivanja usluge.
Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se mjestom obavljanja usluge smatra sjedište poduzeća koje usluge obavlja ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice.
Iznimno od općeg načela oporezivanja usluga prema mjestu gdje je sjedište odnosno stalno boravište poduzetnika koji obavlja usluge, odredbama članka 5. stavak 4. točka 3c) Zakona propisano je da se mjestom oporezivanja smatra mjesto gdje je usluga stvarno obavljena, između ostalog, kada se radi o uslugama koje se obavljaju na pokretnim fizičkim dobrima, uslugama stručnog mišljenja, procjeni i ocjeni tih dobara.
U skladu s navedenim, usluge održavanja softvera, koje hrvatski poduzetnik u tuzemstvu obavlja domaćem društvu po nalogu inozemnog poduzetnika, oporezuju se prema odredbama članka 5. stavak 4. točka 3c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost obzirom da je riječ o usluzi koja se stvarno obavlja na pokretnom dobru u tuzemstvu. Stoga je za tako obavljenu uslugu društvo "A", prilikom ispostavljanja računa inozemnom poduzetniku obvezno obračunati porez na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/04-01/62 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 8.3.2004.

Oporezivanje usluga slušanja programa Radia 

Društvo Radio "A" d.o.o. postavilo nam je pitanje u svezi s oporezivanjem usluga slušanja programa Radio Dalmacije putem Interneta. Program radio Dalmacije preko Interneta korisnici slušaju u inozemstvu. Usluge plaćaju karticama na način da se potencijalni korisnik prijavljuje na web stranicama Radio Dalmacije, navodi broj kartice te željeno vrijeme korištenja usluge. Usluga se naplaćuje putem kartice u iznosu od 30,00 HRK mjesečno na način da se pojedinačni slip šalje u banku na naplatu s oznakom 1.0. (Internet order). Nakon toga se korisniku daje šifra i omogućuje slušanje programa preko Interneta. Pitanje je oporezuje li se ova usluga u skladu s odredbom članka 5. stavak 6. ili članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Naše je mišljenje:
Usluge emitiranja radio programa nisu navedene u članku 5. stavak 4., 5. i 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 127/00) kao usluge za koje je propisano posebno mjesto oporezivanja.
Prema tome, navedene usluge se oporezuju prema odredbi članka 5. stavak 3. Zakona, tj. prema temeljnoj odredbi o mjestu oporezivanja kojom je propisano da se mjestom obavljanja usluge smatra sjedište poduzeća koje je obavilo uslugu.

Klasa:410-19/03-01/432 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 20.2.2004.

Obveze obračunavanja PDV-a na usluge koje obavljaju ino kupci 

Društvo "A", koje se bavi programiranjem (razvojem softvera) i korištenjem tehnologije mobitela 2.5 i 3. generacije, postavilo nam je pitanje o obvezi obračunavanja PDV-a na usluge koje obavljaju ino kupcu koji kreira produkte, vodi razvoj i plasman istih na svjetsko tržište. Usluge se odnose na kritike, savjete i diskusije o funkcioniranju određenog programskog modula, implementaciji dijela programskog modula, pomoć pri održavanju implementiranih modula, prilagodbi postojećih rješenja uređajima drugih proizvođača, odlaske na lice mjesta i ispravljanje u funkcioniranju problematičnih programskih modula.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 3. u svezi s člankom 5. stavkom 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 127/00), mjestom oporezivanja usluga inženjera, odvjetnika, revizora, računovođa, tumača, prevoditelja i drugih sličnih usluga savjetovanja, smatra se sjedište poduzeća primatelja. Ako neku od ovih usluga hrvatski poduzetnik obavlja inozemnom poduzetniku sa sjedištem u inozemstvu, te usluge se ne oporezuju hrvatskim porezom na dodanu vrijednost. Uslugama inženjera iz članka 5. stavka 6. točka 3. Zakona, razumijevaju se npr. usluge inženjera čija je svrha savjetovanje naručitelja.
Prema navodima podnosite1ja upita radi se o različitim uslugama za koje se mi ne možemo sa sigurnošću očitovati jer nemamo dovoljno saznanja o sadržaju i biti tih usluga. 

Klasa:410-19/04-01/437 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 3.2.2004.

Obveznik poreza na dodanu vrijednost 

Agencija "A" obratila nam se s upitom jesu li obveznici poreza na dodanu vrijednost. U skladu sa Zakonom o lijekovima i medicinskim proizvodima (Nar. nov., broj 121/03) dva državna zavoda: Hrvatski zavod "B" i Hrvatski zavod "C" od 1. listopada 2003. godine posluju kao Agencija "A". Agencija "A" je upisana u registar Trgovačkog suda dana 1. prosinca 2003. godine, a razvrstana je u djelatnost - Ostale djelatnosti humane medicine, brojčana oznaka razreda: 85140.
Prema odredbama članka 2., članka 6. i članka 22. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 73/00), obveznik poreza na dodanu vrijednost je poduzetnik tj. pravna ili fizička osoba koja u okviru svoje gospodarske ili druge djelatnosti koju obavlja samostalno, trajno i s namjerom ostvarivanja prihoda, obavlja isporuke dobara i usluga, ako je vrijednost oporezivih isporuka u prethodnoj godini bila viša od 85.000,00 kuna.
Prema tome, novoutemeljena Agencija "A", koja je nastala spajanjem dva državna zavoda, je obveznik poreza na dodanu vrijednost, ako ispunjava naprijed navedene uvjete.

Klasa:410-19/04-01/22 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 2.2.2004.

Obračun poreza na dodanu vrijednost na računu za promidžbene usluge inozemnom naručitelju 

Banka "A", Zagreb, postavila je upit je li pravilno primijenjen Zakon o porezu na dodanu vrijednost u slučaju kad domaća pravna osoba nije obračunala porez na dodanu vrijednost na računu za promidžbene usluge što ih je obavlja stranom naručitelju? Navode da je naručitelj usluga banka "B" iz Austrije (kao budući osnivač mirovinskog društva u Republici Hrvatskoj) na temelju ugovora zaključenog sa domaćom tvrtkom za razdoblje od 11.11.1999. do 31.12.2001. posljednju uplatu izvršio dana 3.10.2001. po računima za obavljenu uslugu na kojima nije bio obračunan porez na dodanu vrijednost, pa postavljaju upit je li u konkretnom slučaju postupljeno u skladu sa odredbom članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Da bi se odredilo oporezuje li se usluga s elementom inozemnosti prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost potrebno je, prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), odrediti mjesto oporezivanja takve usluge.
Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisno je da se mjestom obavljanja usluga smatra sjedište poduzeća koje obavlja usluge ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice.
Prema odredbi članka 5. stavak 5. Zakona iznimno od stavka 3. ovoga članka ako je primatelj jedne od usluga iz stavka 6. ovoga članka poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu, tada se smatra da je usluga obavljena tamo gdje je sjedište poduzeća primatelja. Odredbama članka 5. stavak 6. točka 2. Zakona, propisano je da se promidžbene usluge, uključujući i usluge posredovanja s tim uslugama oporezuje prema mjestu primatelja usluge, pa kad je primatelj usluge u inozemstvu ne oporezuju se prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Promidžbene usluge obavljene na temelju ugovora sklopljenog u 2002. godini između domaćeg poduzetnika i "C" mirovinskog društva za upravljanje obveznim mirovinskim fondom registriranog u Republici Hrvatskoj krajem 2001. podliježu oporezivanju prema odredbi članka 5. stavak 3. i 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. 

Klasa:410-19/03-01/118 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 27.1.2004.

Plaćanje carine i poreza na dodanu vrijednost pri uvozu dobara 

Odvjetničko društvo "A", obratilo nam se sa s pitanjima:
1. Treba li tuzemna pravna osoba pri uvozu dobara plaćati carinska davanja i porez na dodanu vrijednost na usluge prijevoza do granice Republike Hrvatske i pakiranja dobara koje obavlja inozemni dobavljač i za te usluge ispostavlja račun s obračunatim porezom domicilne države dobavljača?
2. Drugo pitanje je što ako dobavljač ne ispostavlja zasebno račun za te usluge nego su one sadržane u računu o isporuci dobra? Odgovaramo u nastavku.
1. Prema odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i članka 33b. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 198/03) mjesto oporezivanja porezom na dodanu vrijednost je prema sjedištu poduzeća odnosno stalnom boravištu ili prebivalištu poduzetnika koji obavlja usluge, ako Zakonom i Pravilnikom nije drugačije određeno. Ako uslugu obavlja poslovna jedinica poduzetnika onda se mjestom obavljanja usluge smatra sjedište poslovne jedinice.
U ovom slučaju sjedište poduzeća koje obavlja usluge pakiranja je u inozemstvu i ako te usluge inozemni dobavljač iskazuje u računu ispostavljenom domaćem poduzetniku, ne oporezuju se prema odredbama hrvatskoga Zakona, nego prema mjestu sjedišta inozemnog poduzetnika.
Kada je riječ o uslugama prijevoza dijelom u inozemstvu i u tuzemstvu, primjenjuju se odredbe članka 5. stavak 4. točka 2. Zakona, koje propisuju oporezivanje porezom na dodanu vrijednost usluga prijevoza samo na dionici puta u tuzemstvu.
2. Prema odredbama članka 2. stavak 1. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, porez na dodanu vrijednost plaća se na uvoz dobara u tuzemstvo pri čemu se pod uvozom razumijeva i unos i prijam i drugi oblici uvoza dobara.
Odredbom članka 9. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost poreznu osnovicu pri uvozu čini carinska osnovica utvrđena prema carinskim propisima, uvećana za carinu, druge pristojbe i posebne poreze koji se plaćaju u postupku uvoznoga carinjenja.
Shodno navedenom, ako je u računu inozemnog dobavljača koji prati uvoz dobara iskazan trošak pakiranja dobara i prijevoza do granice Republike Hrvatske, poreznu osnovicu čini carinska osnovica koju utvrđuje carinarnica, a u koju je uračunata vrijednost dobra i druga davanja što se uključuju u carinsku osnovicu prema carinskim propisima.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/259 Ur. broj:513-07/03-3 Zagreb 17.12.2003.

Tuzemni porezni obveznik na usluge davanja 

U predmetnom dopisu postavljen je upit je li tuzemni porezni obveznik na usluge davanja u zakup brodica «puno za prazno» pravilno primijenio stopu poreza na dodanu vrijednost 0% ili je bio dužan primijeniti stopu 22%, obzirom da je u članku 5. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, propisano da se porez na dodanu vrijednost plaća na sve isporuke dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu i da se plaća prema mjestu gdje je usluga stvarno obavljena. Pri tome se mjestom gdje je usluga obavljena smatra sjedište poduzeća koje uslugu obavlja ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju, što je propisano člankom 5. stavkom 3. istog Zakona. Porezni obveznik je za 2001. i 2002. godinu ispostavljao račune sa stopom poreza na dodanu vrijednost 0% inozemnoj pravnoj osobi, naplatio ih doznakama iz inozemstva sukladno propisima o deviznom poslovanju. Organizirani boravak za 2001. dokazuje samo ugovorom o zakupu «puno za prazno» , dok je za 2002. Kapetanija "A" dostavila "crew liste" iz kojih se vidi da su na brodicama boravili strani turisti.
Na postavljen upit odgovaramo u nastavku.
U konkretnom slučaju riječ je o najmu brodica što je oporezivo porezom na dodanu vrijednost po stopi 22% prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), odnosno prema sjedištu davatelja usluge najma.
O dijelu upita da li je iznajmljivanje brodica stranim turistima oporezivo porezom na dodanu vrijednost po stopi 0% ne možemo se očitovati jer iz spisa predmeta nije razvidno tko iznajmljuje brodice turistima - inozemni poduzetnik - zakupoprimac ili domaći poduzetnik - zakupodavac. 

Klasa:410-19/03-01/358 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 10.11.2003.

Usluge organiziranja ispitivanja lijekova i medicinskih proizvoda 

U svezi s vašim upitom o poreznom statusu usluga organiziranja kliničkih ispitivanja lijekova i medicinskih proizvoda te nadzora (monitoringa) ispitivanja za strane naručitelje, očitujemo se u nastavku.
Prema navodima u vašem upitu radi se o uslugama koje bi obavljale tzv. ugovorne istraživačke organizacije koje u ime i za račun naručitelja istraživanja organiziraju i nadziru sama istraživanja. Ove organizacije ne obavljaju izravno nikakva klinička ispitivanja, a djelatnosti im obuhvaćaju slijedeće aktivnosti: savjetovanje stranih naručitelja pri organizaciji ispitivanja, koordinaciju projekata, obradu podataka, kontrolu i nadzor provedenih ispitivanja i stanja projekata, ustupanje informacija ino naručiteljima o mogućnosti ispitivanja u Republici Hrvatskoj te ostale konzultacijske usluge.
Na temelju naprijed navedenog zaključujemo da se radi o različitim uslugama koje bi takve organizacije obavljale svojim ino naručiteljima. U slučaju kada se radi o uslugama s elementom inozemnosti, potrebno je utvrditi mjesto oporezivanja jer o tome ovisi oporezuje li se određena usluga prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 73/00) ili ne.
Prema odredbi članka 5. stavak 4. točka 1a) Zakona, mjesto oporezivanja usluga organiziranja znanstvenih usluga je mjesto gdje je usluga stvarno obavljena. Usluge organiziranja kliničkih ispitivanja lijekova će biti obavljene u Hrvatskoj te je
mjesto oporezivanja tih usluga u Hrvatskoj, bez obzira što se usluge obavljaju ino naručiteljima. Pod uslugama organiziranja kliničkih ispitivanja smatramo da se razumijevaju usluge koordinacije, kontrole i nadzora projekata.
Mjesto oporezivanja usluga savjetovanja te ustupanja informacija prema odredbi članka 5. stavak 6. točke 3. i 5. Zakona, u svezi sa člankom 5. stavak 5. Zakona, ako ih hrvatski poduzetnik obavi stranom poduzetniku, je sjedište poduzeća primatelja. Budući da je u ovom slučaju sjedište poduzeća primatelja u inozemstvu, te usluge se ne oporezuju prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Pod uslugom ustupanja informacija smatra se i slučaj kada se na temelju obavljene obrade podataka interpretiraju dobiveni rezultati i ti se podaci ustupaju naručitelju.
Ako se radi samo o elektronskoj obradi podataka tada se radi o usluzi iz članka 5. stavak 6. točka 4. Zakona, koja se u slučaju ako je obavi hrvatski poduzetnik inozemnom poduzetniku, također oporezuje prema sjedištu poduzeća primatelja koje je u inozemstvu, što znači da se ne zaračunava porez na dodanu vrijednost po stopi od 22%.

Klasa:410-19/03-01/291 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 31.10.2003.

Određivanje mjesta obavljanja usluga 

U svezi s vašim upitom primjenjuje li se kod određivanja mjesta obavljanja usluga kontrole, nadzora, inspekcije, certifikacije te raznih usluga savjetovanja i analize koje društvo "A", Sjedište Rijeka, obavlja brodarskim kompanijama, odredba članka 5. stavak 4. točka 3c) ili članka 5. stavak 6. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 73/00), odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 5. stavak 4. točka 3c) Zakona, mjestom obavljanja usluga koje se obavljaju na pokretnim dobrima, uslugama stručnog mišljenja, procjene i ocjene tih dobara, smatra se mjesto gdje je usluga stvarno obavljena. Uslugama stručnog mišljenja, procjene i ocjene pokretnih dobara u smislu ove odredbe, razumijevaju se usluge stručnih procjenitelja npr. sudskih vještaka, osoba koje su ovlaštene dati odgovarajuće certifikate i sl.
Prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 3. u svezi sa člankom 5. stavkom 5. Zakona, za usluge inženjera, odvjetnika, revizora, računovođa, tumača, prevoditelja i druge slične usluge savjetovanja, ako je primatelj jedne od navedenih usluga, poduzetnik, smatra se da je usluga obavljena tamo gdje je sjedište poduzeća primatelja. Uslugama inženjera iz članka 5. stavka 6. točka 3. Zakona, razumijevaju se npr. usluge inženjera čija je svrha savjetovanje naručitelja.
Prema navodima podnositelja upita radi se o različitim uslugama za koje se mi ne možemo sa sigurnošću očitovati radi li se o uslugama za koje se mjesto oporezivanja određuje prema odredbi članka 5. stavak 4. točka 3c) Zakona ili prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 3. Zakona, jer nemamo dovoljno saznanja o sadržaju i biti tih usluga.
Poreznog obveznika treba uputiti da na temelju našeg naprijed navedenog pojašnjenja usluga stručnog mišljenja, procjene i ocjene pokretnih dobara te inženjerskih usluga, poznavajući sadržaj i bit usluga koje obavlja, odredi i mjesto oporezivanja usluga koje obavlja. 

Klasa:410-19/03-01/101 Ur. broj:513-07/03-5 Zagreb 29.9.2003.

Usluge posredovanja 

U dopisu što nam ga je uputilo dioničko društvo "A"- držatelj carinskog skladišta tipa D, navode da će u carinsko skladište tipa D smjestiti robu vlasništvo stranog principala i po njegovom nalogu otpremati je u druge zemlje, bez ulaska u carinsko područje Republike Hrvatske. Dioničko društvo "A" će u ime i za račun inozemnog naručitelja koji prodaje robu krajnjim kupcima u trećim zemljama, te u ime i za račun principala, izdavati račune, voditi evidencije i organizirati otpremu robe. Manji dio robe uvoziti će u tuzemstvo. Za svoje usluge posredovanja izdavati će račune principalima i inozemnim naručiteljima.
Na upit podliježe li ovaj posrednički posao oporezivanju porezom na dodanu vrijednost, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama članka 5. stavak 4. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) mjestom oporezivanja posredničke usluge smatra se mjesto isporuke dobra ili obavljene usluge za koju je posredovanje obavljeno.
U smislu odredbe članka 5. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost mjestom isporuke dobra za koje je izvršeno posredovanje razumijeva se mjesto gdje se dobro nalazi u trenutku isporuke ako nije otpremljeno, odnosno ako je otpremljeno, tada se smatra da je mjesto isporuke ono mjesto na kojem se ono nalazilo na početku otpreme.
U skladu s navedenim, ako hrvatski poduzetnik obavi uslugu posredovanja pri prodaji robe iz carinskog skladišta tipa D naručiteljima u inozemstvu, usluga posredovanja ne oporezuje se prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost, jer se smatra da isporuka dobra nije obavljena u tuzemstvu.
Ako se roba iz carinskog skladišta tipa D uvozi u tuzemstvo, pa je uvoznik dobara poduzetnik i korisnik uvoza, obveznik je carine i carinskih davanja te poreza na dodanu vrijednost. U skladu s odredbom članka 7. stavak 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost carinarnica poreznu obvezu naplaćuje zajedno s obračunom i naplatom carine. 

Klasa:410-19/03-01/226 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 16.7.2003.

Obveza obračuna poreza na dodanu vrijednost na usluge projektiranja 

Tvrtka "A", postavila je upit je li obvezna obračunavati porez na dodanu vrijednost na usluge projektiranja, montaže i puštanja u rad peći za lijevanje stakla koje im, na temelju ugovora, obavlja poslovni partner iz Italije? Navode da je na predmetnu opremu pri uvozu plaćen porez na dodanu vrijednost.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 5. stavak 1. i 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisno je da se porez na dodanu vrijednost plaća prema mjestu isporuke dobra ili obavljanja usluga, pri čemu se tuzemstvo smatra jedinim mjestom isporuke dobra odnosno obavljanja usluga. Mjestom isporuke dobra razumijeva se mjesto postavljanja dobra koje postavlja isporučitelj ili netko u njegovo ime.
Članom 33a. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) propisano je da ako se radi o dobrima koja se montiraju, instaliraju ili izgrađuju, mjestom isporuke smatra se mjesto gdje dobro postavlja isporučitelj ili netko u njegovo ime.
U skladu s navedenim, kada inozemni poduzetnik u tuzemstvu obavi hrvatskom poduzetniku uslugu projektiranja, montaže i puštanja u rad peći za lijevanje stakla riječ je o usluzi koja podliježe oporezivanju prema članka 5. stavak 2. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, pa domaći poduzetnik plaća porez na dodanu vrijednost u skladu s člankom 19. stavak 2. istog Zakona.
Molimo da o navedenom izvijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/225 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 18.6.2003.

Usluge drugog liječničkog mišljenja 

Društvo "A", postavilo je upit je li obvezno obračunavati porez na dodanu vrijednost na usluge drugog liječničkog mišljenja (u svezi s određenim teškim bolestima) što im, na temelju ugovora, obavlja "B" Group koja je osnovana od konzorcija četiri najveća medicinska centra u USA.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Da bi se odredilo oporezuje li se usluga s elementom inozemnosti prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost potrebno je, prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), odrediti mjesto oporezivanja takve usluge.
Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisno je da se mjestom obavljanja usluga smatra sjedište poduzeća koje obavlja usluge ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice.
Članak 33b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) podrobnije propisuje da se pri utvrđivanju mjesta obavljanja usluga primjenjuje opće načelo prema kojem je mjesto obavljanja usluge tamo gdje je sjedište odnosno stalno boravište poduzetnika koji obavlja usluge, ako Zakonom ili Pravilnikom nije drugačije određeno.
Iznimno od općeg načela oporezivanja usluga prema mjestu gdje se usluga stalno obavlja, odredbama članka 5. stavak 4. točka 3a Zakona propisano je da se mjestom oporezivanja smatra mjesto gdje je usluga stvarno obavljena, između ostalog, kad se radi o znanstvenim uslugama i njihovom organiziranju.
Odredbama članka 33b. stavak 6. točka 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost pobliže se pojašnjava, kad je riječ o znanstvenim uslugama (npr. znanstvena predavanja i davanja mišljenja, ali ne i savjetovanja naručitelja) da se mjestom obavljanja usluga smatra mjesto gdje je usluga stvarno obavljena.
U skladu s navedenim usluge drugog liječničkog mišljenja (ali ne i savjetovanja) koje inozemni poduzetnik u inozemstvu obavi hrvatskom poduzetniku ne oporezuju se prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom izvijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/02-01/447 Ur. broj:513-07/03-3 Zagreb6.5.2003.

Primjena članka 5. st. 4. t. 3a Zakona 

Hrvatska zajednica "A", postavila nam je slijedeća pitanja:
1. Kojom dokumentacijom tuzemni organizator umjetničke priredbe koja se održava u Hrvatskoj (npr. Koncertna dvorana "B") dokazuje da je umjetničku uslugu u Hrvatskoj obavila inozemna ustanova odnosno inozemni samostalni umjetnik koji je u smislu odredbi članka 11. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) oslobođen plaćanja poreza, kako u Hrvatskoj ne bi postojala obveza plaćanja PDV-a prema mjestu oporezivanja propisanom u članku 5. Zakona? Je li uopće potrebna ikakva dokumentacija ili se u smislu članka 11. Zakona, smatra da svi oni u Hrvatskoj obavljaju promete oslobođene poreza?
2. Koja je dodatna (ili ista) dokumentacija potrebna u slučaju kad umjetničku uslugu obavi inozemni samostalni umjetnik, ali se plaćanje obavlja prema inozemnoj menadžerskoj agenciji koja nastupa u ime inozemnog umjetnika (stoje gotovo jedini mogući model angažiranja vrhunskih svjetskih umjetnika), a iz dokumentacije nije vidljiva provizija inozemnog menadžera jer je odnos umjetnik-menadžer poslovna tajna i nije poznat trećim osobama. Može li u ovom slučaju "nevidljiva" u računu sadržana provizija inozemnog menadžera u smislu odredbe članka 5. stavak 4. točka 4. Zakona, dijeliti sudbinu oporezivanja umjetničke usluge za koju je obavljeno posredovanje?
Naše je mišljenje:
1. Prema odredbi članka 5. stavak 4. točka 3a) Zakona, mjestom oporezivanja kada se radi o umjetničkim, znanstvenim, nastavnim, športskim, zabavnim
ili sličnim uslugama i njihovim organiziranjem, koje obave inozemni poduzetnici hrvatskim poduzetnicima u tuzemstvu, smatra se mjesto gdje je usluga stvarno obavljena.
Ako je neku od usluga iz članka 5. stavak 4. točka 3a) Zakona, obavio inozemni poduzetnik u Hrvatskoj hrvatskom poduzetniku, u tom slučaju na hrvatskog poduzetnika načelno prelazi obveza obračuna i uplate poreza temeljem odredbe članka 19. stavak 2. Zakona.
Međutim, usluge javnih ustanova u kulturi te usluge samostalnih umjetnika i umjetničkih organizacija oslobođene su plaćanja poreza temeljem odredbe članka 11. stavak 1. točka 10. Zakona te primatelji umjetničkih usluga -javne ustanove u kulturi, samostalni umjetnici i umjetničke organizacije nemaju obvezu uplate poreza prema odredbi članka 19. stavak 2. Zakona.
Smatramo da nije potrebno da izvršitelji umjetničkih usluga posebno dokazuju svoj status ako iz odredbi ugovora nedvojbeno proizlazi da se radi o ustanovama u kulturi i samostalnim umjetnicima odnosno umjetničkim organizacijama a to proizlazi i iz same prirode obavljene usluge.
2. Na isti način treba postupiti i ako su ugovore o obavljanju umjetničkih usluga u ime inozemnog umjetnika zaključili njihovi inozemni agenti odnosno menadžeri i plaćanje usluga se također obavlja preko tih agenata, agencija ili menadžera. Iz ugovora mora biti vidljivo da je agent zaključio ugovor u ime svog klijenta. Ukupna naknada koju agencija ili menadžer u ime umjetnika zaračuna npr. tuzemnoj javnoj ustanovi iz kulture je naknada za jedinstvenu umjetničku uslugu koju je inozemni umjetnik obavio tuzemnoj javnoj ustanovi u kulturi te kako je naprijed navedeno ne postoji obveza uplate poreza prema odredbi članka 19. stavak 2. Zakona. Naknada koju će inozemni menadžer za uslugu organiziranja odnosno posredovanja naplatiti od svog klijenta je rezultat obvezno-pravnog odnosa između inozemnog umjetnika i inozemnog menadžera i ne mora biti posebno iskazana na računu koji će menadžer ili agent ispostaviti tuzemnoj javnoj ustanovi u kulturi.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/291 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 30.4.2003.

Znanstvena konferencija na brodu 

Tehnološki centar "A", organizira znanstvenu konferenciju na brodu. Na brodu će se nalaziti pretežno stranci koji dolaze preko svojih fakulteta, instituta ili firmi. Tehnološki centar "A", naplaćuje kotizaciju za savjetovanje i troškove boravka, pa postavljaju pitanje da li strancima mogu izdati račun bez obračunatog poreza na dodanu vrijednost i mogu li, obzirom da će dva dana ploviti u međunarodnim vodama, boravak obračunati bez poreza na dodanu vrijednost.
U nastavku odgovaramo.
Prema članku 5. stavak 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) mjestom obavljanja usluge smatra se mjesto gdje je usluga stvarno obavljena kada se radi o umjetničkim, znanstvenim, nastavnim, zabavnim ili sličnim uslugama i njihovim organiziranjem.
Odredbom članka 8. stavak 1. Zakona propisano je da osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga mora dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim odredbama Tehnološki centar "A", obvezan je prilikom izdavanja računa obračunati porez na dodanu vrijednost. Osnovicu poreza na dodanu vrijednost čini ukupna naknada za obavljenu uslugu.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita. 

Klasa:410-19/02-01/448 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 24.4.2003.

Prijevozne usluge 

Društvo "A", uputilo nam je dopis u kojem navodi da su po izvršenom prijevozu robe na relaciji Gennevilliers (F) - Metković (HR) ispostavili račun domaćem kupcu za prijevoz robe primjenjujući odredbe članka 5. stavak 4. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, te su na naknadu koja se odnosi na dionicu puta u Republici Hrvatskoj zaračunali porez na dodanu vrijednost. Kupac im osporava obračun poreza na dodanu vrijednost, s obrazloženjem da je prijevoz izvršen za SFOR, te stoga oslobođen obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Postavljen je upit postoji li, u konkretnom slučaju, zakonska osnova da se ne obračuna porez na dodanu vrijednost, te da li u slučaju kada je roba prevezena u slobodnu carinsku zonu Metković postoji obveza obračunavanja poreza na dodanu vrijednost?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
1. U skladu s odredbom članka 5. stavak 4. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i članka 33b stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) usluge prijevoza robe iz inozemstva u Republiku Hrvatsku podliježu oporezivanju u dijelu dionice puta koja otpada na tuzemstvo. Dionica puta što se odnosi na prijevoz u slobodnoj zoni ne podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost, u skladu s odredbom članka 2. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Podnositelj upita je na računu za obavljenu uslugu prijevoza obračunao porez na dodanu vrijednost na naknadu koja se odnosi na dio dionice puta koji otpada na tuzemstvo što je u skladu s navedenim zakonskim odredbama.
2. Uvjeti i način prodaje bez poreza NATO snagama - SFOR propisani su Naputkom o provođenju odredbi ugovora o statusu snaga (SOFA) kojim se uređuje plaćanje poreza (Narodne novine, broj 13/96), a koji je donesen radi provođenja Ugovora potpisanog u Dayton. Navedenim Sporazumom NATO-u je, između ostalog, odobreno da izravno zaključuje ugovore s dobavljačima u Republici Hrvatskoj, za usluge i proizvode, bez plaćanja poreza na promet. Odredbama točke VIII Naputka pojašnjeno je da NATO može kupovati proizvode i usluge izravno i neizravno, putem vlastitih agencija za nabavu i drugih posrednika koji rade u ime i za račun NATO-a, te na koji način može kupovati proizvode i usluge.
Prema tome, ako je riječ o uslugama prijevoza robe iz inozemstva koje obavlja domaća tvrtka na temelju ugovora koji su snage SFOR-a zaključile izravno s tom tvrtkom riječ je o uslugama koje ne podliježu obvezi plaćanja poreza na dodanu vrijednost. Međutim, ako domaća tvrtka za uslugu prijevoza ispostavlja račun drugoj domaćoj tvrtki obvezna je za usluge prijevoza robe iz inozemstva na dio usluge za dionicu puta koja otpada na tuzemstvo obračunati porez na dodanu vrijednost, kako je propisano člankom 5. stavak 4. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Na poreznu obvezu u tom slučaju nema utjecaja činjenica da se roba uvozi za potrebe snaga SFOR-a. 

Klasa:410-19/02-01/413 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 19.3.2003.

Porezni tretman usluge unajmljivanja servera 

U svezi s upitom poreznog obveznika - gospodina "A" o poreznom tretmanu usluge unajmljivanja servera koju će mu pružiti američka tvrtka te usluga koje će on na tom serveru pružati domaćim i stranim osobama (fizičkim i pravnim osobama), očitujemo se u nastavku.
Iz upita se; razabire da se radi o usluzi iznajmljivanja servera, a ne o prijenosu podataka putem servera. Prijenos podataka putem servera je telekomunikacijska usluga, koja se prema odredbama članka 5. Zakona o porezu a dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), oporezuje prema sjedištu poduzeća-davatelja usluga. Ako telekomunikacijsku uslugu hrvatskom poduzetniku obavi inozemni poduzetnik, mjesto obavljanja te usluge je u inozemstvu, te se ne oporezuje prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Iznajmljivanje servera je usluga koja se u skladu s odredbom članka 5. stavak 6. točka 8. Zakona, oporezuje prema sjedištu poduzeća primatelja. Ako navedenu uslugu hrvatskom poduzetniku pruža inozemni poduzetnik, tada je hrvatski poduzetnik obvezan temeljem odredbe članka 19. stavak 2. Zakona, obračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost na uslugu koju mu je obavio inozemni poduzetnik. Hrvatski porezni obveznik može uplaćeni porez po članku 19. stavak 2. Zakona, odbiti kao pretporez uz uvjete propisane odredbama članka 110. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01).
Usluge web hostinga koje će hrvatski poduzetnik-porezni obveznik obaviti domaćim i stranim pravnim i fizičkim osobama, oporezuju se prema mjestu davatelja usluge u skladu s odredbama članka 5. Zakona, te je hrvatski porezni obveznik obvezan na obavljene usluge domaćim i stranim pravnim i fizičkim osobama zaračunati 22% poreza na dodanu vrijednosti.

Klasa:410-19/02-01/489 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 17.3.2003.

Opravdanost obračuna poreza na dodanu vrijednost 

U svezi s vašim upitom o opravdanosti obračuna poreza na dodanu vrijednost, koji Vam od bruto honorara za povjereničke odnosno posredničke poslove u svezi s osiguranjem, obračunava i obustavlja društvo "A", odgovaramo u nastavku.
Usluge posredovanja u svezi s osiguranjem koje inozemni državljani-poduzetnici obave hrvatskim poduzetnicima prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 6. i 10. u svezi s odredbom članka 5. stavak 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) oporezuju se prema sjedištu poduzeća primatelja.
Budući da je primatelj usluge hrvatski poduzetnik društvo "A", a usluga se prema odredbama o mjestu oporezivanja oporezuje u Hrvatskoj, tada za društvo "A" nastaje porezna obveza temeljem odredbe članka 19. stavak 2. Zakona.
Obračun i uplata poreza na dodanu vrijednost na predmetnu uslugu je obveza primatelja usluge-društva "A", a ne obveza izvršitelja usluge.
Prema odredbama priloženih ugovora o povremenom obavljanju poslova pribave osiguranja, provizija odnosno naknada za obavljenu uslugu se ugovara u bruto iznosu, a osiguravatelj prilikom svake isplate proviziju umanjuje za zakonom određeni porez i prirez. Ova odredba se ne može odnositi na obvezu poreza na dodanu vrijednost, jer izvršitelj usluge nije obveznik poreza na dodanu vrijednost, već samo na obvezu poreza na dohodak i prireza u skladu s odredbama Zakona o porezu na dohodak ("Narodne novine", broj 127/00 i 150/02), koji su sastavni dijelovi bruto naknade.

Klasa:410-19/02-01/498 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 26.2.2003.

Utvrđivanje mjesta obavljanja usluge i obveze obračunavanja poreza na dodanu vrijednost 

Škola stranih jezika i poslovne komunikacije "A", postavila nam je pitanje jesu li obvezni obračunati porez na dodanu vrijednost po računima za usluge inspekcije koje su za njih u njihovom prostoru obavili inspektori Europske udruge za kvalitetne jezične usluge sa sjedištem u Švicarskoj, a radi prijema u članstvo EAQUALIS, na koje odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se mjestom obavljanja usluga smatra sjedište poduzeća koje obavlja usluge ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice. Ako takvo mjesto ne postoji, tada se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto gdje poduzetnik koji obavlja uslugu ima svoje stalno boravište ili prebivalište.
Prema članku 5. stavak 5. Zakona, iznimno od stavka 3. ovog članka propisano je, da ako je primatelj određenih usluga iz stavka 6. ovoga članka poduzetnik, tada se smatra da je usluga obavljena tamo gdje je sjedište poduzetnika primatelja.
Kako je u ovom slučaju riječ o uslugama inspekcije za utvrđivanje kvalitetne jezične nastave prema europskim standardima, radi se o uslugama iz članka 5. stavak 6. točka 3. Zakona pa se za takve usluge i druge slične usluge savjetovanja mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poduzetnika primatelja usluge.
Budući da je sjedište poduzetnika primatelja usluge u tuzemstvu, Škola stranih jezika "A" obvezna je obračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost prema odredbama članka 19. stavak 2. Zakona.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/03-01/33 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 10.2.2003.

Oporezivanje usluga inozemnog poduzetnika 

Društvo Agencija "A", postavilo nam je pitanje u svezi s oporezivanjem usluga inozemnih poduzetnika. Ministarstvo obrane Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: MORH) je sa svojim inopartnerom sklopilo Ugovor o remontu svojih helikoptera. Jedan dio usluga na određenom broju dijelova (koji se ne mogu skinuti s helikoptera) inopartner će obaviti u prostorima MORH-a. U ugovoru između MORH-a i inopartnera navedeno je da će Agencija "A" obaviti sve uvozne i izvozne aktivnosti za potrebe MORH-a prema predmetnom ugovoru. Budući da MORH zbog važećih deviznih propisa ne može davati naloge poslovnoj banci za plaćanje u inozemstvo, Agencija "A" će dati nalog za plaćanje usluge inozemnom partneru. Nalogu će biti priložena faktura inopartnera koja će glasiti na MORH i biti će navedeno da je MORH korisnik usluge. Pitanje je utječe li činjenica da će Agencija "A" dati nalog za plaćanje banci, na porezni tretman usluge u Hrvatskoj tj. treba li Agencija "A" obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost?
Naše je mišljenje:
Mjestom oporezivanja usluge remonta helikoptera prema odredbi članka 5. stavak 4. točka 3c. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), smatra se mjesto gdje je usluga stvarno obavljena. Temeljem ove odredbe usluge remonta helikoptera koju inozemni poduzetnik obavi u Hrvatskoj, oporezuju se prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Prema odredbi članka 19. stavak 2. Zakona i članka 38. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), domaći poduzetnik je obveznik poreza na dodanu vrijednost kada koristi usluge inozemnog poduzetnika, u slučaju kada je prema odredbama članka 5. Zakona, mjesto oporezivanja usluge u tuzemstvu.
MORH se prema odredbi članka 6. stavak 2. Zakona kao tijelo državne uprave ne smatra poduzetnikom te u slučaju kada mu uslugu koja se prema odredbama članka 5. Zakona, oporezuje u tuzemstvu, obavi inozemni poduzetnik, ne postoji obveza obračunavanja i uplate poreza temeljem odredbe članka 19. stavak 2. Zakona.
Prema navodima u upitu MORH je s inopartnerom sklopio Ugovor o remontu helikoptera, a i račun inopartnera će glasiti na MORH kao primatelja usluge. Iz toga je vidljivo da postoji obvezno-pravni odnos između inopartnera i MORH-a te činjenica da će za navedenu uslugu nalog za plaćanje dati Agencija "A" ne utječe na nastanak porezne obveze odnosno porezni tretman navedene usluge.

Klasa:410-19/02-01/275 Ur. broj:513-07/03-4 Zagreb 31.1.2003.

Pružanje usluge posredovanja pri registriranju plovila pod strane zastave 

Tvrtka "A", u svom dopisu navodi da stranim državljanima pružaju usluge posredovanja pri registriranju plovila pod strane zastave. Plovila se mogu nalaziti u hrvatskim ili stranim teritorijalnim vodama. Troškove registracije i dostave (poštarinu) plaćaju deviznim sredstvima.
Postavljaju upit jesu li obvezni naplaćivati porez na dodanu vrijednost, a ako jesu da li na ukupan iznos fakture (obavljene usluge registracije, troškove registracije, dostave, poštarine) ili samo na dio fakture što se odnosi na obavljenu uslugu, te da li obveza plaćanja ovisi o lokaciji plovila?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Da bi se odredilo oporezuje li se usluga s elementom inozemnosti prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost potrebno je, prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), odrediti mjesto oporezivanja takve usluge.
Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisno je da se mjestom obavljanja usluga smatra sjedište poduzeća koje obavlja usluge ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice.
Članak 33b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) podrobnije propisuje da se pri utvrđivanju mjesta obavljanja usluga primjenjuje opće načelo prema kojem je mjesto obavljanja usluge tamo gdje je sjedište odnosno stalno boravište poduzetnika koji obavlja usluge, ako Zakonom ili Pravilnikom nije drugačije određeno.
U skladu s navedenim usluge registracije plovila pod strane zastave koje obavlja hrvatski poduzetnik sa sjedištem u Republici Hrvatskoj, a koji je obveznik poreza na dodanu vrijednost, oporezuju se prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost, pa hrvatski poduzetnik na obavljenu uslugu inozemnom državljaninu treba zaračunati porez na dodanu vrijednost po stopi 22%.
Ako domaći poduzetnik u ime i za račun vlasnika broda plaća troškove registracije, na taj iznos ne obračunava porez na dodanu vrijednost, u skladu s odredbom članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost kojim je propisano da u poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe.
Molimo da o navedenom izvijestite podnositelja.

Klasa:410-19/02-01/511 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 20.1.2003.

Obračunavanje pdv-a za usluge ustupanja i korištenja autorskih prava od strane inozemnih fizičkih osoba koji ne ispostavljaju račun 

Društvo "A" Zagreb, postavilo nam je pitanje jesu li obvezni obračunati porez na dodanu vrijednost za usluge ustupanja i korištenja autorskih prava od strane inozemnih fizičkih osoba koji ne ispostavljaju račun. Drugo pitanje odnosi se na obvezu plaćanja poreza na dodanu vrijednost na usluge predavanja koje inozemni građani obavljaju u Republici Hrvatskoj. U nastavku dajemo odgovor.
1. Obavljanje usluga s inozemstvom oporezuje se prema članku 5. stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/2000). Kada se radi o uslugama iz članka 5. stavak 6. Zakona, propisano je da se oporezuju prema mjestu primatelja usluge. Između ostalog, u članku 5. stavak. 6. točka 1. Zakona, propisano je da se prijenos, ustupanje i korištenje autorskih prava, patenata, licencija, zaštitnog znakovlja i sličnih prava te odricanje od tih prava, porez na dodanu vrijednost plaća prema mjestu primatelja usluge.
Članak 19. stavak 2. Zakona, propisuje da je domaći poduzetnik obvezan obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost kada mu inozemni poduzetnik obavi uslugu na način i u rokovima propisanim Zakonom.
Odredbama članka 110. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01), propisano je da poduzetnik koji koristi usluge inozemnog poduzetnika i plati porez prema članku 19. stavku 2. Zakona, ima pravo taj porez odbiti kao pretporez ako su ispunjeni uvjeti iz članka 20. Zakona. Prema stavku 2. članka 110. Pravilnika, za pravo na odbitak pretporeza plaćenog prema članku 19. stavak 2. Zakona, potrebno je ispuniti sljedeće uvjete: 1. račun mora izdati poduzetnik koji ima sjedište u inozemstvu, 2. porez mora biti plaćen na propisani uplatni račun i 3. tuzemni poduzetnik mora na računu zabilježiti iznos obračunanog i plaćenog poreza.
Ako inozemni poduzetnik (građanin) nije ispostavio domaćem poduzetniku račun, napominjemo da se računom za potrebe oporezivanja, prema odredbama članka 80. stavak 1. i 2. Pravilnika, smatra i svaka isprava kojom se obračunava isporuka bez obzira u kojem obliku i pod kojim nazivom je izdana. Računom u smislu odredbi Zakona i Pravilnika smatraju se i isprave u kojima isporuke dobara ili usluga zaračunava primatelj isporuke dobra ili usluge ako su obje strane suglasne da se obračun napravi na taj način.
Prema tome u predmetnom slučaju tuzemni poduzetnik je obvezan temeljem odredbe članka 19. stavak 2. Zakona, obračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost na usluge koje mu je obavio poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu.
2. Kad je riječ o uslugama nastavnog (edukativnog) programa i kad ih obavlja inozemni poduzetnik za domaćeg naručitelja u tuzemstvu, tada podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost prema članku 5. stavak 4. točka 3a. Zakona. Navedenim odredbama Zakona, propisano je da se mjestom oporezivanja nastavnih usluga smatra mjesto gdje je usluga stvarno obavljena, pa sukladno odredbi članka 19. Zakona, domaći poduzetnik je obvezan obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-01/02-01/1091 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 30.12.2002.

Porez na dodanu vrijednost na poštanske usluge iz međunarodnog obračuna 

U svezi s vašim zahtjevom za tumačenjem članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) vezano za usluge koje Hrvatska pošta d.d. kao javni poštanski operator Republike Hrvatske zaračunava stranim operatorima, očitujemo se u nastavku.
U skladu s odredbom članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), u slučaju kada se radi o poštanskim uslugama koje hrvatski poduzetnik obavlja stranom poduzetniku ili obrnuto, mjestom oporezivanja poštanskih usluga smatra se mjesto sjedišta poduzeća koje obavlja uslugu, budući da ove usluge nisu posebno navedene u izuzecima od općeg načela u stavcima 4., 5. i 6. članka 5. Zakona.
Prema tome, poštanske usluge koje jedan hrvatski operator obavi inozemnom operatoru načelno se oporezuju prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost, po stopi od 22%.
Međutim, prema priloženoj dokumentaciji Hrvatska pošta d.d. kao javni poštanski operator Republike Hrvatske dio svog poslovanja obavlja sa stranim poštanskim upravama i operatorima temeljem Konvencije Svjetske poštanske udruge i odgovarajućih pravilnika kao mnogostranih međunarodnih ugovora kojih je Republika Hrvatska postala strankom na temelju pristupa (akcesije) od 20. srpnja 1992. godine.
Prema tumačenju Svjetske poštanske unije - UPI) (Universal Postal Union) od 10. srpnja 2002. godine, porezi na međunarodne poštanske usluge obračunavaju se samo u odnosu na međunarodne poštanske usluge zaračunate korisnicima u toj zemlji, a ne zaračunavaju se temeljem odredbi članka 48. do 51. Konvencije Svjetske poštanske udruge na međunarodne poštanske usluge između međusobno priznatih operatora koji zaračunavaju tzv. terminalne naknade.
Međunarodni ugovor u smislu odredbe članka 140. Ustava Republike Hrvatske, koji je sklopljen, potvrđen i objavljen u skladu s odredbama Ustava, a koji je na snazi, čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske i po pravnoj snazi je nadređen domaćem zakonodavstvu. U skladu s navedenim, na poštanske usluge koje hrvatski operator zaračunava inozemnim operatorima, temeljem propisa Svjetske poštanske unije koji imaju snagu međunarodnih ugovora koji obvezuju Republiku Hrvatsku i čije su odredbe po pravnoj snazi nadređene odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ne zaračunava se porez na dodanu vrijednost.
U tom smislu, odredbom članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, je propisana obveza da nadležno državno tijelo (Ministarstvo pomorstva, prometa i veza) tu činjenicu potvrdi izdavanjem odgovarajuće potvrde.

Klasa:410-19/02-01/264 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 17.12.2002.
Pružanje usluge kontrole kakvoće nafte i naftnih derivata na stranim brodovima 

Tvrtka "A", u svom dopisu navodi da planiraju na stranim brodovima pružati usluge kontrole kakvoće nafte i naftnih derivata, a prema narudžbi vlasnika - inozemnog naručitelja. Nakon obavljene kontrole dio će se nafte isporučiti na domaće tržište, a dio se provozi kroz Republiku Hrvatsku i dalje se plasira na inozemno tržište. Za neke analize koristit će usluge drugih domaćih tvrtki. Na upit postoji li obveza plaćanja poreza na dodanu vrijednost u navedenim slučajevima, odgovaramo u nastavku.
Da bi se odredilo oporezuje li se usluga s elementom inozemnosti prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost, potrebno je, prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), odrediti mjesto oporezivanja takve usluge.
Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisno je da se mjestom obavljanja usluga smatra sjedište poduzeća koje obavlja usluge ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice.
Članak 33b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) podrobnije propisuje da se pri utvrđivanju mjesta obavljanja usluga primjenjuje opće načelo prema kojem je mjesto obavljanja usluge tamo gdje je sjedište odnosno stalno boravište poduzetnika koji obavlja usluge, ako Zakonom ili Pravilnikom nije drugačije određeno.
U skladu s navedenim usluge kontrole kakvoće nafte i naftnih derivata koje hrvatski poduzetnik obavi inozemnom poduzetniku (na stranom brodu) oporezuju se prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost, pa hrvatski poduzetnik na obavljenu uslugu inozemnom poduzetniku treba zaračunati porez na dodanu vrijednost po stopi 22%.
Ako hrvatski poduzetnik, obveznik poreza na dodanu vrijednost, zaračunava drugom hrvatskom poduzetniku obavljene usluge koje ne može sam obaviti (u konkretnom slučaju analizu naftnih derivata namijenjenih domaćem tržištu ili inozemstvu), te usluge podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22%.
Molimo da o navedenom izvijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/02-01/436 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 16.12.2002.

Oporezivanje usluga elektronske obrade podataka 

Društvo "A", postavilo nam je pitanja u svezi s oporezivanjem usluga elektronske obrade podataka (upravljanje mrežama bankomata i procesiranje transakcija na istim). Zanima ih obračun PDV-a ako bi potpisali ugovor s nekom od banaka u inozemstvu s kojom bi ugovorili upravljanje bankomatima, procesiranje transakcija, određene certifikacije, radne sate na implementaciji, putne troškove i dr. Usluga bi se obavljala preko procesing centra koji se nalazi u Mađarskoj, a u Hrvatskoj bi imali mogućnost pregleda stanja na mreži, bez mogućnosti bilo kakvog rada ili promjena na bankomatima.
Postavljaju slijedeća pitanja:
1. Da li se na račune izdane za upravljanje bankomatima i procesiranje transakcija kao i za ugovorene minimume obračunava PDV-e?
2. Da li se isto načelo oporezivanja može primijeniti i za certifikacije, implementacije i radne sate na projektu?
3. Da li se račune koje će im ispostaviti poduzeće iz Mađarske obračunava PDV-e (radit će procesiranje transakcija, nadzor bankomata, radni sati na implementaciji i certifikacijama)?
Naše je mišljenje:
1. Usluge elektronske obrade podataka koje hrvatski poduzetnik obavi inozemnom poduzetniku prema odredbi Članka 5. stavak 6. točka 4. u svezi sa člankom 5. stavak 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), oporezuju se prema sjedištu poduzeća primatelja, a budući da je sjedište poduzeća primatelja u inozemstvu, usluga nije oporeziva hrvatskim porezom na dodanu vrijednost.
2. Iz upita se dade zaključiti da su certifikacija, implementacija te troškovi radnih sati na implementaciji, sastavni dio usluge elektronske obrade podataka (upravljanja mrežama bankomata i procesiranje transakcija na istim) te je mjesto oporezivanja isto kao i u odgovoru na prvo pitanje tj. sjedište poduzeća primatelja.
3. Ako uslugu elektronske obrade podataka hrvatskom poduzeću zaračunava poduzeće iz Mađarske, tada se prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 4. u svezi sa člankom 5. stavak 5. Zakona, mjestom oporezivanja ove usluge smatra lakoder sjedište poduzeća primatelja. Budući da je primatelj hrvatski poduzetnik, tada je on temeljem odredbe članka 19. stavak 2. Zakona, obvezan zaračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost. Porez plaćen temeljem odredbe članka 19. stavak 2, Zakona, za hrvatskog poduzetnika-poreznog obveznika predstavlja pretporez kako je to propisano odredbom članka 20. stavak 2. Zakona, koji će on iskazati u poreznoj prijavi koju podnosi za obračunsko razdoblje.

Klasa:410-19/02-01/435 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 6.12.2002.

Uvećavanje faktura za porez na dodanu vrijednost 

Društvo "A", Zagreb, uputila nam je dopis u kojem navodi da su sa stranom tvrtkom "B" iz Njemačke potpisali pod-konzultantski ugovor za projekt modernizacije Hrvatskih željeznica koridora Vc., te da će im u Hrvatskoj (u svezi s tim projektom) pružati inženjerske usluge (revizija projekata, nadzor i sl.).
Na upit moraju li fakture koje ispostavljaju inozemnoj tvrtki za navedene poslove uvećati za porez na dodanu vrijednost, odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisno je da se mjestom obavljanja usluga razumijeva sjedište poduzeća koje obavlja usluge.
Članak 33b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) podrobnije propisuje da se kod utvrđivanja mjesta obavljanja usluga primjenjuje opće načelo prema kojem je mjesto obavljanja usluge tamo gdje je sjedište, odnosno stalno boravište poduzetnika koji obavlja usluge, ako Zakonom ili Pravilnikom nije drugačije određeno.
Prema odredbi članka 33b. stavak 3. točka 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost kod usluga u svezi s nekretninama mjestom obavljanja usluga smatra se mjesto gdje se nekretnina nalazi, a usluge u svezi s nekretninama obuhvaćaju usluge koje služe za pripremu građevinskih radova (npr. usluge arhitekata, građevinskih inženjera, statičara), obavljanje građevinskih radova, vještačenja na nekretninama, inženjering usluge.
Prema tome, usluge koje hrvatski poduzetnik obavi inozemnom poduzetniku na temelju
Pod-konzultantskog ugovora za projekt modernizacije Hrvatskih željeznica koridora Vc oporezuju se prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost, te hrvatski poduzetnik na obavljenu uslugu (revizija projekta, nadzor i slično) inozemnom poduzetniku treba zaračunati porez na dodanu vrijednost po stopi 22%. 
Molimo da o navedenom izvijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/02-01/203 Ur. broj:513-07/02-4 Zagreb 2.12.2002.
Porez na dodanu vrijednost na usluge prijenosa govora putem Interneta (VoIP usluge) 

Društvo "A", postavilo nam je pitanje smatra li se usluga VoIP koju pružaju korisniku u inozemstvu, uslugom iz članka 5. stavak 6. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00). Radi se o obradi "digitalnih podataka koji se dobiju kroz Internet i pretvaranju u analogni govor kroz modeme".
Da bi mogli odrediti radi li se u konkretnom slučaju o usluzi obrade podataka ili o telekomunikacijskoj usluzi obratili smo se za tumačenje Ministarstvu pomorstva, prometa i veza.
Prema očitovanju Ministarstva pomorstva, prometa i veza, pismo klasa: 011-01/02-03/94 od 22. studenoga 2002. godine, prijenos govora putem Internet protokola (VoIP-voice over Internet Protocol) smatra se uslugom iz članka 27. stavak 1. točka 1. Zakona o telekomunikacijama ("Narodne novine", broj 765/99 do 109/01) koja pripada ostalim tržišnim telekomunikacijskim uslugama.
Prema tome, u slučaju kada tuzemni porezni obveznik obavi ovu uslugu inozemnom poduzetniku, mjesto oporezivanja je Hrvatska, jer se navedena usluga u skladu s odredbom članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, oporezuje prema sjedištu poduzeća koje je obavilo uslugu.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/360 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 9.10.2002.

Obveza plaćanja PDV-a na usluge inozemnih poduzetnika 

U svezi s upitom društva "A" koji ste nam proslijedili vašim pismom klasa: 410-01/02-01/1186 od 18. rujna 2002. godine, očitujemo se u nastavku.
Društvo "A" se između ostalog bavi i prijenosom televizijskog signala za potrebe NOVE TV. Prema ugovoru s poduzećem "B" koje posjeduje prava za satelitski prijenos na satelitu AMOS l, društvo je unajmilo tzv. satelitski "link" tj. jedan segment prijenosa satelitskog signala. Istu situaciju imaju i prema ugovoru o davanju usluge prijenosa meteoroloških podataka za vremensku prognozu koju dobivaju od poduzeća "C" iz SAD-a. Postavljaju pitanje jesu li obvezni platiti PDV-e na usluge inozemnih poduzetnika?
Naše je mišljenje:
Na temelju podataka iz upita, smatramo da je unajmljivanje jednog segmenta prijenosa televizijskog signala telekomunikacijska usluga.
Prema odredbi članka 3. točka 44. Zakona o telekomunikacijama ("Narodne novine", broj 76/99 do 109/01), telekomunikacijske usluge su usluge prijenosa, odašiljanja ili prijama znakova, signala, pisanog teksta, slika, govora i zvukova ili priopćenja bilo koje prirode, koje se pružaju žičnim, svjetlosnim, bežičnim ili drugim elektromagnetskim sustavom, uključujući i omogućavanje uporabe tih sustava kao cjeline ili djelomično davanjem u najam, podnajam ili na drugi način.
Budući da se radi o usluzi s elementom inozemnosti, potrebno je najprije u skladu s odredbom članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), odrediti mjesto oporezivanja usluge.
Telekomunikacijske usluge nisu navedene kao izuzetak u stavcima 4., 5. i 6. članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost te se mjestom oporezivanja prema odredbi članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, razumijeva sjedište poduzeća koje obavlja usluge ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju.
Sjedište poduzeća koje je obavilo usluge je u inozemstvu te je i mjesto oporezivanja ove usluge u inozemstvu. To znači da hrvatski porezni obveznik kojem je navedenu uslugu obavio inozemni poduzetnik nema obvezu obračunati i uplatiti porez na tu uslugu.
Isto se odnosi i na usluge prijenosa meteoroloških podataka koje im pruža poduzeće iz SAD-a, ako se radi o uslugama satelitskog prijenosa podataka, što se ne može u cijelosti razabrati iz upita.

Klasa:410-19/02-01/89 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 19.6.2002.

Obveza plaćanja poreza na dodanu vrijednost na posredničke usluge 

U povodu upita društva "A", o obvezi plaćanja poreza na dodanu vrijednost na posredničke usluge što ih to društvo obavlja za inozemnu tvrtku koja isporučuje dobra u inozemstvu drugoj inozemnoj tvrtki, u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 5. stavak 4. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000) i članka 33b. stavak 7. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.), propisano je da se za posredničke usluge mjestom obavljanja usluge smatra mjesto isporuke dobara ili obavljene usluge za koju je obavljeno posredovanje.
Ako u predmetnom slučaju poduzetnik obavlja posredničke usluge za isporuke dobara u inozemstvu u ime i za račun inozemnog naručitelja, prema članku 5. stavak 4. točka 4. Zakona, nije obvezan obračunati porez na dodanu vrijednost na računima za iznos provizije.

Klasa:410-19/02-01/318 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 25.4.2002.

Obveza obračuna poreza na dodanu vrijednost na usluge administrativnog, pravnog i savjetodavnog karaktera 

Na vaše predmetno pismo, u kojem postavljate pitanje je li domaći poduzetnik obvezan obračunati porez na dodanu vrijednost na usluge administrativnog, pravnog i savjetodavnog karaktera koje pruža fizičkim osobama - građanima Republike Hrvatske i s njima zaključuje ugovor o zaposlenju u inozemstvu kod inozemnog poduzetnika, za što mu inozemni poduzetnik isplaćuje naknadu, u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95, 164/98, 105/99, 54/00 i 73/00), propisano je da se mjestom obavljanja usluga razumijeva sjedište poduzeća koje obavlja usluge.
Članak 33b Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj, 60/96, do 54/01), podrobnije propisuje da se kod utvrđivanja mjesta obavljanja usluga primjenjuje opće načelo prema kojem je mjesto obavljanja usluge tamo gdje je sjedište odnosno stalno boravište poduzetnika koji obavlja usluge ako Zakonom nije drugačije određeno.
Prema navodima u pismu razvidno je da domaći poduzetnik radi upućivanja građana na rad u inozemstvo, za te građane (radnike) obavlja u tuzemstvu usluge organiziranja liječničkih pregleda, provjeru i prikupljanje stručnih ovlaštenja, testiranje i provjeru znanja stranih jezika, provjeru putnih isprava (putovnica, viza), nabavu avionskih karata, zaključivanje ugovora o zaposlenju te ovjeravanje tih ugovora u ime inozemnog poduzetnika (poslodavca), što prema odredbama članka 2. stavka 2. Zakona podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost jer su posrijedi usluge koje se oporezuju prema općem načelu mjesta obavljanja usluge prema sjedište poduzetnika koji ih obavlja. 
Kad je riječ o posredničkim uslugama, oporezuju se prema mjestu obavljanja usluge za koju je obavljeno posredovanje, što znači da se u ovom slučaju i usluge posredovanja oporezuju porezom na dodanu vrijednost.
Prema tome, domaći poduzetnik koji obavlja navedene i slične usluge u vezi sa zapošljavanjem građana (radnika) u inozemstvu za inozemnog poduzetnika (poslodavca), i kad ih naplaćuje bilo od inozemnog poduzetnika ili od građana podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
Odgovor proslijedite podnositelju zahtjeva.

Klasa:410-01/02-01/139 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 27.3.2002.

Škola za obuku pilota "A" 

U dopisu klasa: 404-01/02-01/47, ur. broj 526-07-02-03 od 18. ožujka 2002., navodite da je strana tvrtka "A", u sastavu "B", u želji da započne poslovanje u Republici Hrvatskoj, osnovala tvrtku nositelja investicije sa sjedištem u Zemuniku i započela s investicijskim ciklusima. Djelatnost tvrtke zasniva se na uvježbavanju pilota na školskim avionima koji koriste bezolovni benzin 95 oktana. U svezi s navedenim pitate kome se podnosi zahtjev za izuzeće od plaćanja naknade za financiranje građenja i održavanja javnih cesta koju uključenu u cijenu goriva naplaćuje Dioničko društvo "C". Tražite mišljenje i o tome da li je tvrtka kćerka koja je locirana na području Republike Hrvatske obvezna obračunati PDV kada ispostavlja račun za obavljene usluge matičnoj tvrtki koja je izvan granica Republike Hrvatske.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
1. Člankom 5. stavak 2. točka 2. Zakona o posebnom porezu na naftne derivate (Narodne novine, od broja 55/00 do 107/01) propisano je da se posebni porez na naftne derivate plaća 1,90 kuna na motorne benzine (BMB-98, BMB-95 i BMB-91), te na ostale vrste bezolovnih benzina, neovisno o oktanskoj vrijednosti i komercijalnom nazivu. U navedenoj svoti posebnog poreza sadržana je i naknada za financiranje građenja i održavanja javnih cesta kako je propisano u članku 63a. Zakona o javnim cestama (Narodne novine, od broja 120/96 do 114/01).
Porezni obveznici posebnog poreza na naftne derivate iz članka 4. Zakona o posebnom porezu na naftne derivate obveznici su i naknade za financiranje građenja i održavanja javnih cesta.
Zakonom o posebnom porezu na naftne derivate, pa ni Zakonom o javnim cestama nije propisana mogućnost neplaćanja ili izuzeća od plaćanja naknade za financiranje građenja i održavanja javnih cesta ako se bezolovni benzin koristi kao gorivo za zrakoplove, odnosno za slučaj koji navodite u dopisu.
2. Kad je riječ o uslugama inozemnih poduzetnika člankom 5. stavak 4. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se kod obavljanja usluga nastave (obuke pilota) mjestom oporezivanja smatra mjesto gdje je usluga stvarno obavljena, pa sukladno odredbi članka 19. stavak 1. i 2. Zakona, domaći poduzetnik je obvezan obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost. 

Klasa:410-19/01-01/22 Ur. broj:513-07/01-2 Zagreb 13.3.2002.

Porez na dodanu vrijednost kod pružanja usluga podružnici u inozemstvu 

U povodu pitanja firme "A", o plaćanju poreza na dodanu vrijednost po ugovoru s tvrtkom "B", o ustupanju osoblja - radne snage, nabavi i isporuci hrane, napitaka, kave i materijala za čišćenje te o pružanju ugostiteljskih usluga - pripremanju obroka za radnike na platformi firme "B" - registrirane podružnice u inozemstvu, u nastavku odgovaramo.
1. Odredbama članka 5. stavak 6. točka 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95., 164/98., 105/99., 54/00. i 73/00.), propisano je da je mjesto oporezivanja porezom na dodanu vrijednost kod ustupanja osoblja prema mjestu primatelja usluge.
Sukladno navedenim odredbama, kad je riječ o ustupanju osoblja - radne snage domaće tvrtke "A" podružnici tvrtke "B" registrirane u inozemstvu koja je primatelj te usluge, nema obveze poreza na dodanu vrijednost prema hrvatskom Zakonu.
2. Kad tvrtka "A" nabavlja u inozemstvu hranu, napitke, kavu i materijal za čišćenje i kad tako nabavljenu robu isporučuje podružnici tvrtke "B" u inozemstvu, nema obveze poreza na dodanu vrijednost prema hrvatskom Zakonu. Budući da roba nije nabavljena u Republici Hrvatskoj, nema izvoznoga carinjenja ni primjene poreznog oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri izvozu prema odredbama članka 13. Zakona, a kako roba nije bila niti uvezena iz inozemstva, nema niti uvoznoga carinjenja, pa prema tome ni obveze poreza na dodanu vrijednost pri uvozu.
3. Ako domaća tvrtka "A" priprema obroke za radnike firme "B" podružnice u inozemstvu, tada se radi o ugostiteljskoj usluzi, koja podliježe oporezivanju prema članku 5. stavku 3. Zakona, tj. prema općem načelu oporezivanja usluge što razumijeva mjestom obavljanja usluge sjedište poduzeća koje obavlja usluge. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice. Ako takvo mjesto ne postoji, tada se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto gdje poduzetnik koji obavija uslugu ima svoje stalno boravište ili prebivalište.
Sukladno navedenom, ako tvrtka "A" nema registriranu poslovnu jedinicu u inozemstvu odakle bi se pružale ugostiteljske usluge, tada se mjestom obavljanja usluga smatra mjesto gdje poduzetnik ima svoje stalno sjedište.
Odgovor proslijedite podnositelju zahtjeva. 

Klasa:410-19/02-01/62 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 4.3.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

Društvo "A", obratilo nam se s pitanjem treba li obračunati PDV-e na usluge izdavanja certifikata po računima Ruskog registra brodova. Za brodsku opremu koju društvo izvozi u Rusiju, inspektori Ruskog registra brodova dolaze u nadzor i certifikatima potvrđuju da se proizvodnja opreme odvija u skladu s tehničkom dokumentacijom odnosno da je oprema izrađena prema ruskim industrijskim standardima.
Naše je mišljenje:
Na temelju podataka iz upita mišljenja smo da se radi o uslugama iz članka 5. stavak 6. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost („Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) koje nose obilježja inženjerskog posla, a koje se prema odredbi članka 5. stavak 5. Zakona, oporezuju prema sjedištu poduzeća primatelja.
Budući da je sjedište poduzeća primatelja u Republici Hrvatskoj, hrvatski poduzetnik je obvezan temeljem odredbe članka 19. stavak 2. Zakona, obračunati i uplatiti PDV-e.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/01-01/648 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 15.1.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

Predstavništvo "A", postavilo nam je pitanje postoji li obveza plaćanja PDV-a na odvjetničke usluge koje predstavništvu obave tuzemni porezni obveznici, na koje odgovaramo.
Prema odredbi članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), kada se radi o obavljanju usluga u poslovanju s inozemstvom, za određenje obračunava li domaći poduzetnik-obveznik PDV-a porez na uslugu ili ne, bitno je odrediti mjesto obavljanja usluge.
Prema odredbi članka 5. stavak 3. Zakona i članka 33b. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost („Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), za utvrđivanje mjesta obavljene usluge vrijedi opće načelo da je mjesto obavljanja usluge tamo gdje je sjedište odnosno stalno boravište poduzetnika koji obavlja usluge. Od ovog općeg načela, propisan je čitav niz izuzetaka u članku 5. stavcima 4. do 6. Zakona.
Odvjetničke usluge, koje domaći poduzetnik-porezni obveznik obavi inozemnom poduzetniku-primatelju usluge, prema odredbi članka 5. stavak 6. točke 3. Zakona u svezi s odredbom članka 5. stavak 5. Zakona, oporezuju se prema sjedištu poduzeća primatelja.
Predstavništvo inozemne banke u Republici Hrvatskoj osniva se prema Odluci o potanjim uvjetima za osnivanje i rad predstavništava inozemnih banaka u Republici Hrvatskoj ("Narodne novine", broj 32/99 i 99/99) za istraživanje tržišta u oblasti financijsko-bankovnog poslovanja, radi obavljanja propagandnih i informativnih poslova i radi svog predstavljanja.
Predstavništvo inozemne banke je sastavni dio inozemne banke i nema svojstvo pravne osobe te radi za račun inozemne banke-osnivača.
U skladu s navedenim, kada tuzemni poduzetnik-porezni obveznik inozemnom predstavništvu koje u poreznom smislu nema status poslovne jedinice, obavi neku uslugu smatra se da je usluga obavljena inozemnom poduzetniku.
Za konkretnu uslugu - odvjetničku prema odredbama o mjestu oporezivanja, mjesto oporezivanja je sjedište poduzeća primatelja koje je u ovom slučaju u inozemstvu. Prema tome, tuzemni poduzetnik-porezni obveznik ne zaračunava PDV-e na odvjetničke usluge koje je obavio inozemnom poduzetniku, jer se prema odredbama o mjestu oporezivanja, ne oporezuju prema odredbama hrvatskog Zakona o PDV-u.

Klasa:410-01/06-01/627 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 2.8.2006.

Je li Psihologijsko savjetovalište oslobođeno plaćanja pdv-a 

Odvjetničko društvo "A", obratilo nam se s upitom u vezi oporezivanja psihologijskih pregleda. Naime, Psihologijsko savjetovalište "A" sklopilo je 15. veljače 2006. godine kao izvršitelj usluga Ugovor o poslovnoj suradnji sa Domom zdravlja kao naručiteljem usluge, čime se Psihologijsko savjetovalište obvezalo za potrebe naručitelja obavljati psihologijske preglede. U vezi navedenog postavljeno je pitanje je li Psihologijsko savjetovalište temeljem sklopljenog Ugovora o poslovnoj suradnji sa Domom zdravlja oslobođeno plaćanja poreza na dodanu vrijednost u smislu članka 11. stavak 1. točke 4. i 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05).

U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.

Odredbom članka 11. stavak 1. točke 4. i 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 60. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05), propisano je da su usluge i isporuke dobara doktora medicine i stomatologije, medicinskih sestara i fizioterapeutskih tehničara te biokemijskih laboratorija koje se pružaju u privatnoj praksi oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost bez prava na odbitak pretporeza. Plaćanja poreza na dodanu vrijednost bez prava na odbitak pretporeza oslobođene su i usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama: domovima zdravlja, hitnoj medicinskoj pomoći, poliklinikama, općim i specijaliziranim bolnicama i klinikama kao i usluge liječenja koje pruža zdravstvena ustanova za njegu u kuću, kao i isporuke dobara koje obave navedene ustanove.

Prema navedenom, budući da usluge psihologa nisu izričito navedene u odredbi članka 11. stavak 1. točka 4) Zakona, na njih se ne odnosi propisano porezno oslobođenje. Stoga, ako Psihologijsko savjetovalište u tekućoj godini ostvari godišnju vrijednost oporezivih isporuka dobra ili usluga u iznosu većem od 85.000,00 kuna, postaje obveznikom poreza na dodanu vrijednost od 1. siječnja iduće godine, i obvezno je upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost prema odredbama članka 40. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.

Napominjemo da se u konkretnom slučaju ne može primijeniti porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 5. Zakona obzirom da psihologijske usluge ne obavlja dom zdravlja, nego Psihologijsko savjetovalište koje obavlja oporezive usluge u smislu članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/06-01/70 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 8.5.2006.

Upis u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost 

Knjigovodstvo i trgovina "A" obratila nam se s upitom u vezi upisa u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost trgovačkog društva "B" d.o.o. za koje obavlja knjigovodstvene usluge. Naime, "B" d.o.o., registrirano je 2. srpnja 2003. godine u Trgovačkom sudu za obavljanje poljoprivredne djelatnosti, trgovine i posredovanja u trgovini, frizerske usluge i računovodstvene i knjigovodstvene poslove, te stalni smještaj izvan obitelji i pomoć i njegu u kući. Ured državne uprave u Zagrebačkoj županiji, Služba za društvene djelatnosti izdao je 31. ožujka 2004. "B" d.o.o. za proizvodnju i trgovinu Odobrenje za obavljanje djelatnosti socijalne skrbi. Iz dopisa je razvidno da "B" d.o.o. udomljuje starije i nemoćne osobe za koje naknadu za smještaj kao i pomoć za osobne potrebe plaća Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi putem Centara za socijalnu skrb, a pored toga udomljuje i starije i nemoćne osobe koje same plaćaju naknadu za smještaj.

U vezi navedenog postavljena su pitanja:

1. Treba li se društvo "B" d.o.o. upisati u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost obzirom da je u 2005. godini ostvarilo isporuke u vrijednosti većoj od 85.000,00 kuna, ili je temeljem članka 11. stavak 1. točka 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) oslobođeno plaćanja poreza na dodanu vrijednost?

2. Je li društvo "B" d.o.o. obvezno, u slučaju da se upiše u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, obračunati porez na dodanu vrijednost na sredstva što ih isplaćuje Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi za smještaj određenog broja štićenika?

Na postavljena pitanja odgovaramo u nastavku.

1. Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 62. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) usluge i isporuke dobara što ih obavljaju ustanove socijalne skrbi oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost, ako obavljaju djelatnost u skladu s posebnim propisima koji uređuju rad tih ustanova.

Međutim, društvo "B" d.o.o. registrirano je za obavljanje poljoprivredne proizvodnje i trgovine, a ne kao ustanova na koju se mogu primijeniti odredbe članka 11. Zakona, stoga je obvezno upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost u smislu članka 40. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost budući je u 2005. godini ostvarilo promet veći od 85.000,00 kuna.

2. Osnovica za obračun poreza na dodanu vrijednost prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) je naknada za isporučena dobra ili obavljene uskige. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Prema odredbi članka 15. stavak 1. Zakona, porezni obveznik mora ispostaviti račun za isporučena dobra ili obavljene usluge te na računu posebno iskazati porez na dodanu vrijednost.

Iz upita je razvidno da su sredstva što Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi isplaćuje društvu "B" d.o.o, naknada za obavljenu uslugu smještaja starijih i nemoćnih osoba, stoga je društvo "B" d.o.o. obvezno Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi izdati račun s obračunatim porezom na dodanu vrijednost u smislu odredbe članka 15. stavak l. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/06-01/87 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 18.4.2006.

Porez na dodanu vrijednost - obiteljski dom za starije i nemoćne 

Gospođa "A" vlasnica Obiteljskog doma "B", kao fizička osoba samostalno obavlja socijalnu djelatnost obiteljskog doma za starije i nemoćne osobe. Ured državne uprave, Služba za društvene djelatnosti izdao je gospođi "A" rješenje kojim se utvrđuje da su ispunjeni svi propisani uvjeti glede prostora, opreme, stručnih i drugih radnika za obavljanje socijalne djelatnosti obiteljskog doma za starije i nemoćne osobe. U vezi
navedenog postavljen je upit treba li se gospođa "A" upisati u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost s obzirom na djelatnost koju obavlja i činjenicu da je u 2005. godini ostvarila isporuke dobara i usluga u vrijednosti većoj od 85.000,00 kuna.

Na postavljeni upit u nastavku odgovaramo.

Prema odredbi članka 2. stavak 1. točka l, Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) na isporuke dobara i usluga koje obavi poduzetnik u okviru svoje gospodarske ili poduzetničke djelatnosti u tuzemstvu uz naknadu plaća se porez na dodanu vrijednost.

Poduzetnikom se prema članku 2. stavak 3. Zakona i članka 29. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda. Osoba koja ispunjava sva tri uvjeta istodobno poduzetnik je u smislu odredbi Zakona o porez na dodanu vrijednost.

Plaćanja poreza na dodanu vrijednost prema članku 11. stavak 1. točka 6. i članka 62. Pravilnika oslobođene su usluge i isporuke dobara što ih obavljaju ustanove socijalne skrbi u skladu s posebnim propisima koji uređuju rad tih ustanova.

Shodno navedenim odredbama na isporuke dobara i usluge koje u okviru Obiteljskog doma "B", pruža vlasnica "A" ne može se primijeniti oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 6. Zakona, obzirom da Obiteljski dom nije ustanova socijalne skrbi koja obavlja djelatnosti prema posebnim propisima, nego gospođa "A" obavlja samostalnu djelatnost i poduzetnik je u smislu odredbe članka 2. stavak 3. Zakona.

Obzirom da je gospoda "A" u 2005. godini ostvarila oporezive isporuke dobra i usluga iz članka 2. Zakona u vrijednosti većoj od 85.000,00 kuna, obveznikom poreza na dodanu vrijednost postaje po sili zakona od 1. siječnja 2006. godine i obvezna je upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost prema odredbama članka 40. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.

Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/05-01/293 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 16.11.2005.

Izuzimanje iz sustava poreza na dodanu vrijednost 

Proslijedili ste nam zahtjev Hrvatskog zavoda za medicinu rada za izuzimanje iz sustava poreza na dodanu vrijednost, kao i mišljenje Ministarstva financija, Državne riznice, Klasa: 400-05/04-01/16, Ur.broj: 513-05/04-2, od 03.03.2004. godine o utvrđivanju statusa Hrvatskog zavoda za medicinu rada (u daljnjem tekstu: Zavod) s pozicije korisnika sredstava iz državnog proračuna. Zavod je osnovan po Uredbi Vlade Republike Hrvatske od 06.02.1996. godine kao zdravstvena ustanova. Temeljem Zakona o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i državnih upravnih organizacija ("Narodne novine", br.199/03 i 30/04), te gore navedenog mišljenja, Zavod je u nadležnosti Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi i njihov proračunski korisnik. Zavod smatra da bi njegova djelatnost trebala biti oslobođena poreza na dodanu vrijednost temeljem odredbi članka 6. stavka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, odnosno temeljem odredbi članka 11. stavka 1. točke 5. Zakona.
Na postavljeni zahtjev odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 6. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br.47/95 do 90/05), tijela državne vlasti, tijela državne i lokalne samouprave i uprave, političke stranke, sindikati i komore, ne smatraju se poduzetnicima u smislu ovog Zakona, ako obavljaju poslove u okviru svog djelokruga ili ovlasti. Ako obavljaju gospodarsku ili drugu djelatnost, a neoporezivanje te djelatnosti dovelo bi do stjecanja neopravdanih povlastica, tada će Porezna uprava rješenjem utvrditi da su porezni obveznici za tu djelatnost.
Odredbom članka 11. stavak 1. točka 5. Zakona, propisano je da su poreza oslobođene usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama domovima zdravlja, hitnoj medicinskoj pomoći, poliklinikama, općim i specijalnim bolnicama i klinikama, kao i
usluge koje pruža zdravstvena ustanova za njegu u kući, te isporuke dobara koje obave navedene ustanove.
Hrvatski zavod za medicinu rada je posredno korisnik državnog proračuna putem proračuna Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi. Međutim način financiranja ne određuje i status tijela državne uprave za koje je propisano porezno oslobođenje u članku 6. stavak 2. Zakona, te se ove odredbe ne mogu primijeniti na Hrvatski zavod za medicinu rada. Nadalje Zavod nije naveden u članku 11. stavak 1. točka 5. Zakona kao ustanova koja pruža usluge liječenja koje su oslobođene poreza.
Sukladno navedenom Hrvatski zavod za medicinu rada obveznik je poreza na dodanu vrijednost, budući da obavlja oporezive isporuke iz članka 2. stavka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, o čemu se Središnji ured Porezne uprave već očitovao mišljenjem, Klasa: 410-19/04-01/82, Ur.broj: 513-07-21-01/04-2. od 11. svibnja 2004. godine.

Klasa: 410-19/04-01/82 , Ur. br: 513-07-21-01/04-2 , Zagreb, 11. svibnja 2004. godine

Korisnici Državnog proračuna u sustavu PDV-a - molba za izuzimanje iz sustava PDV-a i otpis duga s naslova PDV-a

Postavili ste nam zahtjev za izuzimanjem Hrvatskog zavoda za medicinu rada (u daljnjem tekstu: Zavod) iz sustava PDV-a i otpis duga s tog naslova koji je na dan 29. veljače 2004. godine iznosio 281.343,20 kuna. Prema vašim navodima u radu Zavoda je došlo do bitnih promjena. Dok je u vrijeme uvođenja PDV-a, Zavod većinu prihoda ostvarivao od osiguravajućih društava za obavljene usluge specifične zdravstvene zaštite, od 2002. godine zbog izmijenjenih propisa o zdravstvenom osiguranju, Zavod više od 85% prihoda ostvaruje od Ministarstva zdravstva transferima iz Državnog proračuna i Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. U tom smislu, smatrate da bi djelatnost Zavoda trebala biti oslobođena poreza temeljem odredbi članica 11. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 48/04).
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 5. Zakona, poreza su oslobođene usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama: domovima zdravlja, hitnoj
medicinskoj pomoći, poliklinikama, općim i specijalnim bolnicama i klinikama, kao i
usluge liječenja koje pruža zdravstvena ustanova za njegu u kući te isporuke dobara koje
obave navedene ustanove. '
Hrvatski zavod za medicinu rada nije naveden u članku 11. stavak l. točka 5. Zakona, kao ustanova koja pruža usluge liječenja koje su oslobođene poreza.
U tom smislu, Zavod obavlja oporezive djelatnosti i porezni je obveznik neovisno od koga naplaćuje obavljene isporuke odnosno usluge.
Što se tiče dugovanja PDV-a, otpis duga je moguć samo u slučajevima i prema postupku propisanom u člancima 119. i 135. Općeg poreznog zakona (Nar. nov., broj 127/00, 86/01 i 150/02), a odgoda plaćanja ili obročna otplata dospjelih nenaplaćenih javnih davanja u skladu s odredbom članka 40. Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2004. godinu (Nar. nov., broj 31/04). 

Klasa:410-19/05-01/281 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb10.11.2005.

Istupanje nositelja obrta iz zajedničkog obrta 

Obrtnička komora Zadarske Županije, Udruženje obrtnika Zadar, iz Zadra, obratila nam se s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza, na dodanu vrijednost prilikom istupanja nositelja obrta iz zajedničkog obrta. Porezna obveznica obavlja samostalni uslužni obrt, te bi u poslovanje uvela supruga, a samostalni obrt bi postao zajednički obrt. Nakon nekog vremena obveznica namjerava istupiti iz zajedničkog obrta, a obrt bi dalje nastavio voditi suprug. Obrtnica je obveznica poreza na dodanu vrijednost i u popisu dugotrajne imovine obrta nalazi se osobni automobil za nabavu kojeg je iskorišteno pravo na odbitak pretporeza.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 37. Zakona o obrtu ("Narodne novine", br.49/03-pročišćeni tekst), propisano je da radi obavljanja gospodarskih djelatnosti dvije ili više fizičkih osoba mogu zajednički obavljati obrt, koji posluje pod zajedničkom tvrtkom. Međusobni odnosi u zajedničkom obrtu uređuju se pisanim ugovorom.
Prema članku 39. stavku 2. Zakona o obrtu, ako fizička osoba pristupi u obrt ili istupi iz zajedničkog obrta, obavljanje obrta se nastavlja. Navedene promjene se prijavljuju nadležnom županijskom uredu, koji te promjene upisuje u obrtni registar.
Člankom 2. stavkom 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da se poduzetnikom u smislu ovog Zakona smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda.
Odredbom članka 29. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 77/04-ispravak), propisano je ako udruženje osoba (poduzetnika) nije pravna osoba, ugovorom o udruživanju mora se utvrditi jednog člana udruženja obveznikom poreza na dodanu vrijednost. Ako ugovorom isti nije određen, Porezna uprava će odrediti jednu fizičku osobu, člana udruženja, poreznim obveznikom. Za porezne obveze udruženja osoba članovi odgovaraju solidarno.
Sukladno navedenom, dvije ili više fizičkih osoba može obavljati zajednički obrt, a obavljanje obrta se nastavlja, neovisno o pristupanju ili istupanju fizičkih osoba u obrt ili iz obrta, ako je to utvrđeno ugovorom i upisano u obrtni registar. Kad nositelj zajedničkog obrta koji je obveznik poreza na dodanu vrijednost istupa iz obrta, drugi član zajedničkog obrta trebao bi se upisati u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, te dalje nastaviti sa obavljanjem samostalne obrtničke djelatnosti uz preuzimanje svih prava i obveza iz obrta.
Ako automobil koji je upisan u popis dugotrajne imovine i dalje ostaje u popisu dugotrajne imovine obrta i služi za obavljanje djelatnosti, tada nema obveze plaćanja i obračunavanja poreza na dodanu vrijednost dok ne dođe do prestanka obavljanja obrtničke djelatnosti.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/05-01/276 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 28.10.2005.

Izlaz iz sustava poreza na dodanu vrijednost 

Porezni obveznik "A", Lumbarda, obratio nam se dopisom u kojem navodi da se bavi vinogradarstvom i da je u 2002. godini upisan u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost temeljem oporezivih isporuka većih od 85.000,00 kuna. U 2004. godini oporezive isporuke su bile manje od 85.000,00 kuna, međutim porezni obveznik nije u roku obavijestio nadležnu ispostavu Porezne uprave da više ne želi biti obveznik poreza na dodanu vrijednost, te je nadležna ispostava izdala rješenje kojim ga je obvezala da i sljedećih 5 godina bude obveznik poreza na dodanu vrijednost. Porezni obveznik nije izjavio žalbu protiv rješenja, a u dopisu navodi loše financijske prilike zbog kojih sada traži izlaz iz sustava poreza na dodanu vrijednost.
U nastavku odgovaramo,
Odredbom članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Odredbom članka 34. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 77/04-ispravak), propisano je da poduzetnik koji nije obveznik poreza na dodanu vrijednost, a tijekom tekuće godine ostvari isporuke koje bi bile oporezive u vrijednosti preko 85.000,00 kuna, postaje poreznim obveznikom od 1. siječnja iduće godine.
Člankom 34. stavak 8. Pravilnika, propisano je da poduzetnik koji je po sili zakona postao porezni obveznik, o činjenici da je u prethodnoj godini ostvario promet manji od 85.000,00 kuna i da ne želi i dalje biti porezni obveznik, podnosi nadležnoj ispostavi Porezne uprave pisani zahtjev do 15. siječnja tekuće godine. Poduzetnik koji ne podnese zahtjev u propisanom roku, ostaje porezni obveznik sljedećih pet godina na temelju rješenja nadležne ispostave Porezne uprave.
Prema navodima u dopisu, porezni obveznik nije u 2004. godini imao oporezive isporuke veće od 85.000,00 kuna, ali nije ni u propisanom roku obavijestio nadležnu ispostavu Porezne uprave da ne želi i dalje biti obveznik poreza na dodanu vrijednost, te je prema spomenutim odredbama Zakona dužan ostati u sustavu poreza na dodanu vrijednost sljedećih pet kalendarskih godina neovisno o veličini oporezivih isporuka dobara i usluga što je i utvrđeno rješenjem Porezne uprave, Ispostave Korčula Klasa: UP/I-410-19/05-02/9, Ur.broj: 513-07-19-02/05-01 od 01.03.2005. godine. Ako porezni obveznik prestane sa obavljanjem djelatnosti i trajno odjavi obavljanje djelatnosti kod nadležnog tijela, te ako bude brisan iz registra poreznih obveznika prestaje biti poduzetnik u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Tek tada uz ispunjenje uvjeta iz članka 32. stavak 6. Pravilnika, porezni obveznik može biti brisan iz registra obveznika poreza na dodanu vrijednost i prije isteka roka od pet godina.

Klasa:410-19/05-01/176 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 20.7.2005.

Obveznik poreza na dodanu vrijednost 

Hrvatska agencija za malo gospodarstvo (HAMAG) obratila nam se s upitom je li Agencija obveznik poreza na dodanu vrijednost? Agencija je osnovana temeljem Zakona o poticanju razvoja malog gospodarstva (Nar. nov., broj 29/02) i pravni je slijednik Hrvatske garancijske agencije (HGA) osnovane temeljem Zakona o Hrvatskoj garancijskoj agenciji (Nar. nov., broj 29/94 do 64/00). U Državnom zavodu za statistiku djelatnost je razvrstana kao "pomoćna djelatnost u financijskom posredovanju". Prema Statutu, Agencija je neprofitna pravna osoba, a ako se poslovanjem Agencije ostvari dobit, cjelokupni iznos dobiti ostaje u Agenciji i upotrijebit će se za obavljanje djelatnosti Agencije. Sredstva za rad se osiguravaju u državnom proračunu i to za izravne tekuće i kapitalne izdatke, a tijekom 2004. godine ostvareni su prihodi od: naknada za izdane garancije, od organiziranja radionica za razvoj poduzetništva, od participacije dijela troškova certificiranja konzultanata za područje poduzetništva, od kupovine trezorskih zapisa te od kamata. Smatraju da nisu poduzetnici u skladu s odredbom članka 6. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 82/04).
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 6. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, tijela državne vlasti, tijela državne i lokalne samouprave, političke stranke, sindikati i komore ne smatraju se poduzetnicima u smislu odredbe članka 2. stavak 3. Zakona, ako obavljaju poslove u okviru svog djelokruga ili ovlasti. Ako obavljaju gospodarsku ili drugu djelatnost, a neoporezivanje te djelatnosti bi dovelo do stjecanja neopravdanih povlastica, tada će Porezna uprava rješenjem utvrditi da su porezni obveznici za tu djelatnost.
HAMAG i slične agencije nisu prema odredbama Zakona o sustavu državne uprave (Nar. nov., broj 190/03-proč. tekst i 199/03) navedene kao tijela državne uprave te se na njih ne mogu primijeniti odredbe članka 6. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim, Agencija HAMAG ispunjava uvjete koji je čine poduzetnikom u smislu odredbi članka 2. stavak 3. Zakona, a ako vrijednost oporezivih isporuka koje obavi prelazi iznos od 85.000,00 kuna, agencija HAMAG je obveznik poreza na dodanu vrijednost u smislu odredbe članka 6. stavak 1. Zakona.
Činjenica da Agencija ne obavlja profitnu djelatnost odnosno da ne ostvaruje profit nema nikakvog utjecaja pri utvrđivanju statusa obveznika poreza na dodanu vrijednost.
Klasa:410-19/04-01/359 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 27.12.2004.
Raskid ugovora o zajedničkom obavljanju odvjetničke djelatnosti 

U svezi s upitom zajedničkog odvjetničkog ureda A&B o obvezama poreza na dodanu vrijednost prilikom zatvaranja zajedničke djelatnosti (gdje je jedan nositelj djelatnosti bio porezni obveznik), a od 1. siječnja 2005. godine, nastavljaju poslovanje kao samostalni odvjetnici i oboje će biti obveznici PDV-a, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 29. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 55/04), ako udruženje osoba nije pravna osoba, ugovorom o udruživanju se mora jedan član udruženja utvrditi obveznikom PDV-a ili ako to nije utvrđeno ugovorom, Porezna uprava će odrediti jednu fizičku osobu-člana udruženja, poreznim obveznikom.
Ako s danom 31. prosinca 2004. godine, udruženje prestaje sa zajedničkom djelatnošću, na način da od 1. siječnja 2005. godine nastavljaju svoje poslovanje kao samostalni odvjetnici - obveznici PDV-a, obveze su slijedeće.
Član udruženja koji je bio porezni obveznik, podnosi za zajedničku djelatnost poreznu prijavu na obrascu PDV-K za 2004. godinu do kraja veljače 2005. godine. Budući da taj član udruženja i dalje ostaje porezni obveznik, ne iskazuje u PDV-
K obrascu nikakve obveze koje se tiču obračunavanja PDV-a na eventualno nenaplaćena
potraživanja odnosno pretporez po primljenim računima koji nisu plaćeni do kraja 2004. godine. Drugi član udruženja koji od 1. siječnja 2005. godine počinje samostalno obavljati odvjetničku djelatnost je novi obveznik PDV-a. 
Podjela imovine zajedničke djelatnosti u smislu propisa o PDV-u je isporuka dobara koju obavlja porezni obveznik (dotadašnji nositelj zajedničke djelatnosti) drugoj osobi odnosno drugom obvezniku PDV-a (bivšem članu zajedničke djelatnosti). Ona načelno podliježe oporezivanju PDV-om, osim ako se ne radi o prijenosu gospodarske cjeline u smislu odredbi članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 82/05). 

Klasa:410-19/04-01/305 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 12.10.2004.

Obveznik poreza na dodanu vrijednost 

Državni zavod "A", postavio je upit je li sukladno postojećim propisima obveznik poreza na dodanu vrijednost?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 6. stavak 2, Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 82/04) tijela državne vlasti, tijela državne i lokalne samouprave i uprave, političke stranke, sindikati i komore, ne smatraju se poduzetnicima u smislu odredbi toga Zakona, ako obavljaju djelatnost u okviru svog djelokruga ili ovlasti. Ako obavljaju gospodarsku ili drugu djelatnost, a neoporezivanje te djelatnosti dovelo bi do stjecanja neopravdanih povlastica, tada će Porezna uprava rješenjem utvrditi da su porezni obveznici za tu djelatnost.
Državni zavod "A ustrojen je kao državna upravna organizacija Zakonom o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i državnih upravnih organizacija (Narodne novine, 199/03 i 30/04), a osnovan je kao tijelo državne uprave nadležno za poslove zaštite od zračenja Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od ionizirajućih zračenja (Narodne novine, 173/03) što se primjenjuje od 1. srpnja 2004. godine.
U skladu s navedenim zakonskim odredbama Državni zavod za zaštitu od zračenja ne smatra se poduzetnikom u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ako obavljaju djelatnost u okviru svog djelokruga i ovlasti.
Molimo da o navedenom izvijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-01/03-01/1180 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 19.12.2003.

Razdvajanje PDV-a od zakupnine Odvjetnica "A", obratila nam se sa slijedećim pitanjem:

Trgovačko društvo koje izdaje poslovne prostore u zakup ustupilo je banci radi osiguranja njezine tražbine sva svoja potraživanja koja ima temeljem ugovora o zakupu. Banka bi htjela da se tražbine doznačuju izravno na poseban račun banke, a ne preko transakcijskog računa korisnika kredita odnosno cedenta. Trgovačko društvo (cedent) bi na računu za zakupninu posebno naznačio da se PDV uplaćuje izravno na njegov račun, a neto iznos zakupnine na posebni račun banke. Je li navedeno rješenje, tj. posebno razdvajanje PDV-a od zakupnine i njihovo plaćanje na odvojene račune u skladu s važećim poreznim propisima Republike Hrvatske?
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 6. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 73/00), obveznik poreza na dodanu vrijednost je poduzetnik koji isporučuje dobra ili obavlja usluge iz članka 2. stavka 1. točke 1., 2. i 3.
Društvo - zakupodavatelj poslovnog prostora, porez na dodanu vrijednost porez obračunava prema izdanim računima te činjenica da će u postupku cesije iznos temeljem ustupljenog potraživanja biti djelomično naplaćen na redovni račun cedenta (dio za porez na dodanu vrijednost sadržan u potraživanju), a dio na poseban račun banke (neto iznos zakupnine) ne utječe na nastanak obveze plaćanja poreza. 

Klasa:410-19/03-01/36 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 11.11.2003.

Obračun poreza na dodanu vrijednost prilikom izdavanja računa 

Društvo "A", obratilo nam se s upitom smije li obračunati porez na dodanu vrijednost prilikom izdavanja računa Hrvatskom savezu "B"("B"), s obzirom da će savez "B" društvu "A" usluge plaćati sredstvima dobivenim od Ministarstva gospodarstva.
Odgovaramo u nastavku.
Prema članku 6. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) porezni obveznik je poduzetnik koji isporučuje dobra ili obavlja oporezive usluge iz stavka 2. ovog Zakona.
Odredbom članka 15. stavak 1. Zakona propisano je da porezni obveznik mora ispostaviti račun za isporučena dobra ili obavljene usluge te na računu posebno iskazati porez na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim odredbama društvo "A" je porezni obveznik i obvezan je obračunati porez na dodanu vrijednost prilikom ispostavljanja računa za obavljene usluge savezu "B", neovisno o tome na koji će način računi biti naplaćeni.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upit. 

Klasa:410-19/03-01/98 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 26.9.2003.

Obveza obračuna poreza na dodanu vrijednost na novčana sredstva 

Neke ljekarne obratile su nam se s upitom jesu li obvezne obračunavati porez na dodanu vrijednost na novčana sredstva koja im temeljem Odluke o osnovama za sklapanje ugovora sa zdravstvenim ustanovama i privatnim zdravstvenim radnicima za 2003. (Narodne novine, od broja 2/03 do 60/03) paušalno doznačuje Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje (HZZO) za dežurstvo u ljekarničkoj djelatnosti, pa radi jedinstvenog postupanja u načinu obračunavanja poreza, u nastavku odgovaramo.
Iz upita uočavamo da ljekarne novčana sredstva od HZZO-a dobivaju na temelju pravnog odnosa, tj. ugovora sa zdravstvenim ustanovama i privatnim zdravstvenim radnicima. Sredstva se doznačuju u bruto iznosu za obavljanje ljekarničke djelatnosti, koja je oporeziva u smislu odredaba članka 6. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broj a 47/95 do 73/00).
Ovako primljena sredstva su predujmovi za koje prema odredbi članka 7. stavak 4. Zakona porezna obveza nastaje istekom poreznog razdoblja u kojem su naplaćeni.
Shodno navedenom, ljekarne su obvezne HZZO-u izdati račun s obračunanim porezom na dodanu vrijednost sukladno odredbama članka 15. stavak 1. i 3. Zakona, budući da su primljena sredstva predujam za oporezivu uslugu koju ljekarne obavljaju prema sklopljenom ugovoru sa HZZO-om.

Klasa:410-19/03-01/51 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb¸25.7.2003.

Suglasnost na mišljenje 

U povodu traženja suglasnosti na mišljenje Područnog ureda Bjelovar, a u vezi upita gospođe "A" o obvezi upisa u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost obzirom da je u 2002. godini radila jedan mjesec (od 1.12. do 31.12. 2002.) te nije ostvarila isporuke u vrijednosti od 85.000,00 kuna, odgovaramo u nastavku.
Suglasni smo s vašim odgovorom klasa: 410-19/03-02/01, ur. broj: 513-07-07/03-2 od 6. veljače 2003. Odredbom članka i 22. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) te članka 34. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) propisano je da poduzetnik koji u tekućoj, a vjerojatno i u idućim godinama, neće imati oporezive isporuke preko 85.000,00 kuna godišnje, može do kraja tekuće godine zatražiti od Porezne uprave da od 1. siječnja iduće godine bude porezni obveznik. Porezna uprava to utvrđuje rješenjem koje poduzetnika obvezuje narednih pet kalendarskih godina. Prema stavku 6. istog članka Pravilnika ako poduzetnik tijekom tekuće godine ostvari isporuke koje bi bile oporezive u vrijednosti preko 85.000,00 kuna, postaje poreznim obveznikom po sili Zakona od 1. siječnja iduće godine.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/172 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 21.5.2003.

Prijava u Registar obveznika poreza na dodanu vrijednost za usluge izdavanja akata 

Agencija "A", postavila nam je pitanje jesu li se dužni prijaviti u Registar obveznika poreza na dodanu vrijednost za usluge izdavanja akata (javnih isprava) u okviru javnih ovlasti koje su joj dane uredbom Vlade Republike Hrvatske.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 2. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) poduzetnikom se, u smislu toga Zakona, smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda.
Člankom 6. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da je porezni obveznik poreza na dodanu vrijednost poduzetnik koji isporučuje dobra ili obavlja usluge i čija je vrijednost isporuka dobara i usluga u prethodnoj godini bila veća od 85.000,00 kuna, kako je propisano člankom 22. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Odredbom članka 32. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) propisano je da pravna ili fizička osoba stječe svojstvo poduzetnika (prava i obveze poduzetnika po Zakonu) prvim izvana primjetljivim aktivnostima koje su usmjerene na obavljanje poduzetničke djelatnosti i postaje obvezna upisati se u registar poreznih obveznika poreza na dodanu vrijednost u skladu s odredbom članka 40. stavak 1. Pravilnika.
Iz spisa predmeta razvidno je da je javna ustanova - Agencija "A"(A-AGENCIJA) osnovana prema odredbama Zakona o ustanovama (Narodne novine, broj 76/93 do 47/99) i rješenjem Trgovačkog suda u Zagrebu registrirana kao javna ustanova, a na temelju Uredbe o osnivanju Agencije "A" (Narodne novine», br. 60/02) što ju je donijela Vlade Republike Hrvatske.
Člankom 11. Uredbe o osnivanju Agencije "A" propisano je da sredstva za poslovanje i rad A-AGENCIJA pribavlja obavljanjem vlastite djelatnosti (osim što za početak na A-AGENCIJU prelaze u cijelosti prava i obveze S-KOMISIJE Državnog zavoda za normizaciju i mjeriteljstvo, kako je propisano člankom 21. Uredbe).
Prema navedenom A-AGENCIJA ostvaruje prihod od obavljanja vlastite djelatnosti temeljem naplate provođenja tehničkog nadzora postrojenja koji obuhvaća klasifikaciju prostora, instalacije i uređaje namijenjene za rad u prostorima ugroženima eksplozivnom atmosferom i dugih poslova, kako je propisano člankom 4. Uredbe o osnivanju Agencije "A".
Ako su sredstva za poslovanje i rad A-AGENCIJE naknada za isporučeno dobro ili obavljenu uslugu (tehnički nadzor i dr.) riječ je obavljanju poduzetničke djelatnosti, odnosno o isporuci dobara ili obavljenim uslugama u smislu odredbe članka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost koje podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
Stoga u svezi s prijavom u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost treba postupiti u skladu s tumačenjem što ga je dao Središnji ured klasa: 410-19/02-01/473, ur. broj: 513-07/02-1 od 27. studenoga 2002. godine.
Molimo da o navedenom izvijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/02-01/63 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 30.4.2003.

Obračun poreza na dodanu vrijednost na isporučenu električnu energiju 

Gospodin "A", postavio nam je upit da li Hrvatska elektroprivreda smije obračunavati porez na dodanu vrijednost na isporučenu električnu energiju prilikom izdavanja računa te ima li on kao građanin pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost koji je platio prilikom plaćanja računa Hrvatske elektroprivrede.
Odgovaramo u nastavku.
Prema članku 6. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) porezni obveznik je poduzetnik koji isporučuje oporeziva dobra ili obavlja usluge iz članka 2. ovog Zakona.
Članak 8. stavak 1. Zakona propisuje da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu olakšicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe.
U skladu s navedenim Hrvatska elektroprivreda obvezna je obračunavati porez na dodanu vrijednost na isporučenu količinu električne energije.
Pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost ima samo porezni obveznik koji prema članku 21. stavak 1. Zakona u obračunskom razdoblju ima pravo na odbitak pretporeza, čiji je iznos veći od njegove porezne obveze, te ima pravo na povrat te razlike.
Iz navedene odredbe proizlazi da građanin koji nije porezni obveznik u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost, nije niti obveznik poreza na dodanu vrijednost, već je krajnji potrošač koji nema pravo na odbitak pretporeza. Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/65 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 11.3.2003.

Oslobođenje od daljnje otplate zajma 

Hrvatska grupacija "A", uputila nam je dopis u kojem navodi da su Odlukom Vlade Republike Hrvatske o reguliranju otplate zajma Svjetske banke za hitnu obnovu i kredita Hrvatske banke za obnovu i razvitak korištenih za obnovu ratom oštećenih objekata komunalne i vodnogospodarske infrastrukture (Narodne novine, 131/02) otpisani krediti koje su preko Hrvatskih voda preuzele komunalne tvrtke, kao krajnji korisnici. Od 1. siječnja 2003. krediti će se otplaćivati iz proračuna Republike Hrvatske.
Postavljen je upit postoji li obveza poreza na dodanu vrijednost na stečeni prihod zbog otpisa kredita?
U svezi s navedenim dajemo mišljenje u nastavku.
Prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) porezom na dodanu vrijednost oporezuju se isporuke dobara i usluga koje obave poduzetnici - porezni obveznici, baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti Poduzetnikom se, u smislu toga Zakona, smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda.
Prema članku 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost osnovica poreza (na dodanu vrijednost) je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
Prema odredbi članka 51. stavak 13. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) u naknadu ne ulaze iznosi primljeni po osnovi premija, regresa i drugih poticajnih sredstava iz proračuna
Iz spisa predmeta razvidno je da su od 1. siječnja 2003. Hrvatske vode i sekundarni dužnici (krajnji korisnici) oslobođeni daljnje otplate zajma Svjetske banke, jer je riječ o obnovi ratom nastalih šteta i stoga što otplatu zajma u cijelosti, prema međunarodnom ugovoru sa Svjetskom bankom, podmiruje državni proračun Republike Hrvatske.
Prema tome, ako iznos neotplaćenog dijela utrošenih sredstava zajma za obnovu ratom oštećenih objekata komunalne i vodnogospodarske infrastrukture (čije su daljnje otplate oslobođeni krajnji korisnici) nije naknada za neko isporučeno dobro ili obavljenu uslugu, već predstavlja financijsku naknadu - potporu za obnovu ratom oštećenih objekata, bez protučinidbe davatelju financijskih sredstava, nije riječ o oporezivoj isporuci u smislu odredbe članka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da s ovim dopisom upoznate podnositelja upita.

Klasa:410-19/02-01/416 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 7.11.2002.

Obveze prema ino-dobavljaču i porez na dodanu vrijednost 

U svezi s vašim zahtjevom da se očitujemo o tome je li Ministarstvo obrane obvezno obračunati PDV na usluge obuke u ustrojstvenoj jedinici Ministarstva obrane koje će prema ugovoru s Ministarstvom obrane obaviti inozemna tvrtka "A", odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 6. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), Ministarstvo obrane kao tijelo državne uprave nije poduzetnik u smislu odredbe članka 2. stavak 3. Zakona, ako obavlja poslove u okviru svoje djelatnosti.
Odredbom članka 19. stavak 2. Zakona i članka 38. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), propisano je da je domaći poduzetnik obvezan platiti porez ako mu uslugu obavi poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu, a mjesto oporezivanja usluge je u tuzemstvu.
Za usluge s elementom inozemnosti, mjesto oporezivanja određuje se u skladu s odredbama članka 5. Zakona. Prema odredbi članka 5. stavak 4. točka 3a) Zakona, obrazovne usluge se oporezuju prema mjestu gdje je usluga stvarno obavljena.
Ako se usluge obuke stvarno obavljaju u Hrvatskoj, mjesto oporezivanja je Hrvatska. Međutim, budući da Ministarstvo obrane nije poduzetnik, nema obvezu obračunavanja i plaćanja poreza po računu inozemnog poduzetnika za usluge koje se prema odredbama o mjestu oporezivanja oporezuju u Hrvatskoj.

Klasa:410-19/02-01/351 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 22.9.2002.

Ustanova - obveznik poreza na dodanu vrijednost 

Vijeće "A", postavilo je upit jesu li kao ustanova koja se financira na temelju Uredbe o financiranju rada vijeća "A" koju je donijela Vlada Republike Hrvatske, obveznik poreza na dodanu vrijednost.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 2. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) poduzetnikom se, u smislu toga Zakona, smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda.
Člankom 6. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da je porezni 
obveznik poreza na dodanu vrijednost poduzetnik koji isporučuje dobra ili obavlja usluge i čija je vrijednost isporuka dobara i usluga u prethodnoj godini bila veća od 85.000,00 kuna, kako je propisano člankom 22. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Iz spisa predmeta razvidno je da je pravna osoba, Vijeće "A", osnovana prema odredbama Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti («Narodne novine», broj 68/01) i registrirana kao ustanova, rješenjem Trgovačkog suda u Zagrebu.
Financiranje Vijeća "A" propisano je Uredbom o financiranju rada Vijeća "A"(»Narodne novine», br. 60/02).
Člankom 2. navedene Uredbe propisano je da će se sredstva za financiranje rada Vijeća osiguravati:
- iz prihoda od obavljanja vlastite djelatnosti (temeljem naplate jednokratnih pristojbi naknada)i
- iz iznosa od 0,07% od ukupnoga godišnjeg prihoda koji su u prethodnoj godini ostvarili energetski subjekti koji obavljaju jednu ili više energetskih djelatnosti, temeljem dozvole; obavljanje energetske djelatnosti koju izdaje Vijeće "A".
Prema navedenom riječ je o prihodu od obavljanja vlastite djelatnosti temeljem naplate jednokratnih pristojbi i naknada i naknadi koju plaćaju energetski subjekti u iznosu od 0,07% < ukupnoga godišnjeg prihoda koji su ostvarili u prethodnoj godini.
Prema tome, ako sredstva za financiranje rada Vijeća (naknada koju plaćaju energetski subjekti u od 0,07% od ukupnoga godišnjeg prihoda koji su ostvarili u prethodnoj godini) nisu naknada za isporučeno dobro ili obavljenu uslugu, već predstavljaju financijsku naknadu za obavljanje osiguravanja preglednog i nepristranog djelovanja tržišta energije, poslova osiguranja preglednog i nepristranog obavljanja energetskih djelatnosti i dr. kako je propisano člankom 1. stavak 1. Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti, bez protučinidbe davatelju financijskih sredstava, nije riječ o isporuci dobara ili obavljenim uslugama u smislu odredbe članka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), već o isporuci dobara i usluga koje ne podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
Ako Vijeće "A" pruža isporuke dobara ili usluga (daje mišljenja mrežnim pravilima, suglasnosti na njihove izmjene i dr.) obavlja poduzetničku djelatnost, pa je obvezno na iznose pristojbi i naknada za rad Vijeća, propisane Uredbom o financiranju rada Vijeća "A" obračunati porez na dodanu vrijednost.

Klasa:410-19/02-01/266 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 16.7.2002.

Izdavanje računa za usluge ustanova 

Središnji registar osiguranika - REGOS postavio nam je pitanje podliježu li obvezi obračunavanja poreza na dodanu vrijednost naknade za obavijesti o novčanoj vrijednosti imovine na računima koje će, na temelju članka 87. stavak 2. Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima (Narodne novine, 49/99 i 63/00) davati osiguranicima - članovima fonda (na njihov zahtjev).
Osim toga, postavljaju upit može li se potvrda o podacima unesenim u registar što je daju osiguraniku, a koja je javna isprava prema članku 16. stavak 1. Zakona o prikupljanju podataka po osiguranicima o obveznim doprinosima, porezu na dohodak i prirezu porezu na dohodak (Narodne novine, broj 114/01), svrstati u jednu od postojećih tarifa upravnih pristojbi iz Zakona o upravnim pristojbama ili je potrebno izvršiti dopunu tarifnog dijela toga Zakona.
Na navedene upite odgovaramo u nastavku.
1. Prema odredbi članka 2. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 127/00) poduzetnikom se, u smislu toga Zakona, smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda.
Člankom 6. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da je porezni obveznik poreza na dodanu vrijednost poduzetnik koji isporučuje dobra ili obavlja usluge i čija je vrijednost isporuka dobara i usluga u prethodnoj godini bila veća od 85.000,00 kuna, kako je propisano člankom 22. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Iz spisa predmeta proizlazi da je u dijelu davanja obavijesti osiguranicima - članovima fonda o novčanoj vrijednosti imovine na računima (uz naknadu) riječ o obavljanju poduzetničke djelatnosti. Stoga smo mišljenja da, ako s tog osnova REGOS u ovoj godini ostvari više od 85.000,00 kuna, takve naknade podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost od 1. siječnja 2003. godine.
2. U svezi s upitom može li se potvrda koju REGOS daje osiguraniku o podacima unesenim u registar svrstati u jednu od postojećih tarifa upravnih pristojbi iz Zakona o upravnim pristojbama (Narodne novine, od broja 8/96 do 116/00) naše je mišljenje da se navedena potvrda, koja je prema odredbi članka 16. stavak 1. Zakona o prikupljanju podataka po osiguranicima o obveznim doprinosima, porezu na dohodak i prirezu porezu na dohodak (Narodne novine, broj 114/01) javna isprava, može podvesti pod opće pristojbe Tarife upravnih pristojbi uz Zakon o upravnim pristojbama (Tarifni broj 1 i Tarifni broj 4). 

Klasa:410-19/02-01/103 Ur. broj:513-07/02-3 Zagreb 10.5.2002.

Obračun PDV-a u računima 

Društvo "A", postavilo nam je pitanje o obračunu PDV-a u računima koje mjesečno ispostavljaju za zajedničku pričuvu. Postupaju na način da PDV-e sadržan u računima dobavljača odbijaju kao pretporez, a za izdane račune suvlasnicima poslovnog tornja zaračunavaju PDV-e. Među suvlasnicima tornja su osobe koje su obveznici PDV-a kao i osobe koje nisu obveznici PDV-a.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 2. i članka 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost („Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), porezu na dodanu vrijednost načelno podliježu isporuke dobara i usluga, koje obavi poduzetnik-porezni obveznik u tuzemstvu uz naknadu.
Sredstva zajedničke pričuve koja vlasnici stambenog ili poslovnog prostora, na temelju odredbi Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima ("Narodne novine", broj 91/96) i provedbenih propisa, uplaćuju na poseban račun zgrade i koja služe za podmirenje troškova održavanja zajedničkih dijelova zgrade u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ne predstavljaju naknadu za obavljenu isporuku ili uslugu jer u smislu odredbi Zakona, pri uplati sredstava zajedničke pričuve, između upravitelja zgrade i vlasnika odnosno suvlasnika ne postoji oporeziva isporuka, a sredstva uplaćena na posebnom računu su sredstva suvlasnika kojima će se plaćati obavljeni radovi na zgradi.
Do isporuke koja načelno podliježe oporezivanju dolazi kada izvršitelj ili isporučitelj obavi neku uslugu ili isporuku vezano za održavanje zgrade po nalogu upravitelja, a ta isporuka se plaća iz sredstava zajedničke pričuve.
U poreznom smislu nema zapreke da upravitelj zgrade-porezni obveznik po ulaznim računima za obavljene radove odbije pretporez, a onda kao izvršitelj radova prema obvezno-pravnom odnosu koji postoji između njega i suvlasnika zgrade, zaračunava obavljene radove suvlasnicima i pri tom je obvezan na zaračunate radove obračunati PDV-e.
Suvlasnici-porezni obveznici mogu odbiti pretporez po računima za izvedene radove koje im je zaračunao upravitelj zgrade, dok suvlasnici koji nisu porezni obveznici nemaju pravo na odbitak pretporeza i u tom smislu su krajnji potrošači koji snose PDV-e zaračunan za obavljene radove na zgradi kao i za sva druga dobra i usluge koje nabavljaju za svoju djelatnost.
Naknada za uslugu upravljanja zgradama koju obračunava upravitelj također načelno podliježe PDV-u, ako je upravitelj obveznik PDV-a.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/579 Ur. broj:513-07/02-3 Zagreb 29.4.2002.

Dužnost obračuna i uplate poreza na dodanu vrijednost tuzemne banke po računima inozemne banke 

Uputili ste nam pismo s pitanjem je li banka "A" dužna obračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost po računima inozemne banke "B" iz Milana, kad im ta banka ispostavlja račune za troškove svojih zaposlenika koje šalje (ustupa) banci "A" u Zagrebu radi prijenosa znanja iz područja bankarskih poslova.
Pitanje je primjenjuju li se u tom slučaju odredbe članka 5. stavka 6. točke 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95, 164/98, 105/99, 54/00 i 73/00), a koje propisuju da se kod usluga ustupanja osoblja primjenjuje mjesto oporezivanja prema mjestu primatelja usluge, što bi u ovom slučaju značilo da je porezni obveznik banka "A" iz Zagreba.
Na navedeno pitanje u nastavku odgovaramo.
Činjenica je da se usluge ustupanja osoblja u smislu članka 5. stavka 6. točke 7. Zakona oporezuju prema mjestu primatelja usluge, pa ako je primatelj usluge poduzetnik u tuzemstvu dužan je obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost sukladno članku 19. stavku 2. Zakona.
Odredbama članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona propisano je da su oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost usluge i isporuke dobara banaka, štedionica i štedno-kreditnih organizacija te društava osiguranja i reosiguranja, pod uvjetom da djelatnost obavljaju u skladu s posebnim propisima.
Stoga, kad tuzemna financijska institucija (banka) koja je oslobođena od plaćanja poreza na dodanu vrijednost u smislu članka 11. stavku 1. točki 2. Zakona, prima uslugu (ustupanja osoblja) od inozemne banke, nije obvezna obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost.
Kad tuzemna banka takvu uslugu (ustupanje osoblja) primi od inozemnog poduzetnika koji je porezni obveznik, takva usluga je oporeziva prema članku 5. stavku 6. točki 7. Zakona, pa je banka obvezna obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost prema članku 19. stavku 2. Zakona.
Određivanje poreznog obveznika propisano je u članku 6. Zakona, pa je između ostalog u točki 5. toga članka propisano da je porezni obveznik domaći poduzetnik iz članka 19. stavka 2. Zakona.
Sukladno članku 19. stavku 2. Zakona, članak 38. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj, 60/96., do 54/01.), propisuje da je domaći poduzetnik, koji koristi usluge stranog poduzetnika, obveznik poreza na dodanu vrijednost kad je mjesto oporezivanja usluge u tuzemstvu. 

Klasa:410-01/02-01/304 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 8.4.2002.

Obveznik poreza na dodanu vrijednost, poreza na dobit 

Ispostava Porezne uprave postavila nam je upit je li Leksikografski zavod Miroslav Krleža iz Zagreba, obveznik PDV-a i poreza na dobit, budući da su osnovani temeljem Uredbe Vlade kao državna ustanova od posebnog značaja za Republiku Hrvatsku. Knjigovodstvo vode prema Zakonu o računovodstvu proračuna, a prema Zakonu o izvršavanju državnog proračuna spadaju u znanstvene djelatnosti i do sada nisu bili obveznici poreza na dobit.
Naše je mišljenje:
1. Prema odredbi članka 2. stavak 7. Zakona o porezu na dobit („Narodne novine", broj 127/00), državne ustanove nisu obveznici poreza na dobit. Iznimno, ako obavljaju gospodarsku djelatnost, a neoporezivanje te djelatnosti bi dovelo do stjecanja neopravdanih povlastica na tržištu, Porezna uprava će na vlastitu inicijativu ili na prijedlog drugih poreznih obveznika ili druge zainteresirane osobe, rješenjem utvrditi da su navedene osobe obveznici poreza na dobit za tu djelatnost.
Pri procjeni jesu li državne ustanove odnosno u ovom slučaju Leksikografski zavod, obveznik poreza na dobit ili ne, treba sagledati određene elemente na temelju kojih se može donijeti odluka o njegovom statusu. Prije svega treba vidjeti tko raspolaže s dobiti odnosno viškom prihoda nad rashodima ostvarenim u poslovanju i na koji način, tko pokriva možebitne gubitke poreznog obveznika, koliki je udio obveznika u ostvarenom prometu grupacije izdavača Hrvatske i dr.
U svakom slučaju, inicijativa da Porezna uprava nekoj državnoj ustanovi utvrdi status obveznika poreza na dobit treba poteći od ispostave Porezne uprave koja je u stalnom kontaktu s poreznim obveznikom i može prikupiti raspoložive podatke koji su potrebni za donošenje odluke. Na temelju tako obrađenog prijedloga Središnji ured Porezne uprave može se očitovati o konačnom poreznom statusu državne ustanove.
2. Obveznik PDV-a je prema odredbi članka 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost („Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), poduzetnik koji isporučuje dobra ili obavlja usluge, osim poduzetnika iz članka 22. stavak l. Zakona. Poduzetnikom se prema odredbi članka 2. stavak 3. Zakona, smatra svaka pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda.
Za status poduzetnika, a time i poreznog obveznika nije bitno ostvarivanje dobiti, budući da je PDV porezni oblik kojim se oporezuju isporuke dobara i usluga. Da bi pravna ili fizička osoba bila poduzetnik, a time i mogući porezni obveznik u smislu Zakona o PDV-u, nije uvjet da se smatra poduzetnikom i prema drugim zakonima.
Prema tome, Leksikografski zavod Miroslav Krleža je obveznik PDV-a.

Klasa:410-19/02-01/74 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 15.3.2002.

Porez na dodanu vrijednost na ulaznice za razgledavanje spomenika kulture 

Udruga "A" uputila nam je dopis u kojemu navodi da je upisana u Registar udruga Splitsko-dalmatinske županije, sa svrhom poticanja i razvoja hrvatske likovne umjetnosti, te da prema sporazumu o upravljanju i korištenju podruma Dioklecijanove palače (spomenika nulte kategorije) koristi prostor za izložbenu djelatnost i naplaćuje ulaznice za razgledavanje spomenika kulture. Udruga je zatražila mišljenje o tome jesu li obvezni uplatiti PDV s te osnove. Pripominju da su sredstva ostvarena od ulaznica namjenska - za redovito održavanje podruma Dioklecijanove palače, te da po računima za ulaznice plaćaju PDV.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), porezni obveznik je poduzetnik koji isporučuje dobra i usluge. Poduzetnikom se, u smislu odredaba ovoga Zakona, smatra svaka pravna i fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda.
Poduzetnici, u smislu odredaba Zakona, mogu biti i razni oblici udruženja osoba. Javne ustanove u kulturi, u smislu odredaba Zakona, također su poduzetnici.
Međutim, prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 10. Zakona i članka 65. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01), od plaćanja PDV-a oslobođene su isporuke dobara i usluga koje obave javne ustanove u kulturi (muzeji, galerije, arhivi, knjižnice, kazališta, orkestri i druge glazbeno-scenske, konzervatorske, restauratorske ustanove i ustanove za zaštitu spomenika kulture), te usluge i isporuke dobara samostalnih umjetnika i umjetničkih organizacija. Navedeno oslobođenje ostvaruju pod uvjetom da djelatnost obavljaju u skladu s posebnim propisima koji uređuju rad tih ustanova, zajednica, samostalnih umjetnika i umjetničkih organizacija, što je propisano člankom 11. stavak 2. Zakona i člankom 65. Pravilnika.
Porezno oslobođenje znači da navedene ustanove za obavljene usluge i isporuke dobara ne zaračunavaju porez, ali u isto vrijeme nemaju niti pravo na odbitak pretporeza, odnosno poreza koji su im zaračunali njihovi dobavljači, te zapravo snose taj porez.
Prema tome, ako je Udruga "A" javna ustanova u kulturi iz članka 11. Zakona koja posluje prema posebnim propisima, po svim ulaznim računima kojima je dobavljač zaračunao porez na dodanu vrijednost (pa i računima za tiskanje ulaznica) plaća porez na dodanu vrijednost. Po izlaznim računima (pa i ulaznicama za razgledavanje spomenika kulture) nije obvezna obračunati porez na dodanu vrijednost.
Molimo da s ovim odgovorom upoznate podnositelja upita. 

Klasa:410-19/02-01/111 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 11.3.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

U svezi s vašim upitom o obračunu PDV-a na kamate koje Ministarstvo prosvjete i športa plaća dobavljačima za radove na kapitalnim projektima u školstvu prema Odluci o odobrenju robnog kreditiranja koju je donijela Vlada Republike Hrvatske, odgovaramo u nastavku.
Obveza plaćanja PDV-a je zakonska obveza, a kao porezni obveznik je prema odredbi članka 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), definirana pravna ili fizička osoba (poduzetnik) koja isporučuje dobra i usluge.
Porez na dodanu vrijednost je neizravni porez kojeg porezni obveznik-isporučitelj dobra ili usluge u pravilu u cijeni dobra ili usluge prevaljuje na kupca dobara i usluga. Hoće li taj čin prevaljivanja poreza u cijeni dobra ili usluge na kupca biti ostvaren ili ne, nije predmet poreznog propisa već obvezno-pravnog odnosa između isporučitelja i kupca.
U slučaju kada nije posebno ugovoreno da se ugovorena naknada za isporučeno dobro ili uslugu uvećava za iznos poreza te na taj način porez nije prevaljen na kupca i tada prema odredbama Zakona, postoji za isporučitelja dobra ili usluge obveza plaćanja poreza. Tada se prema odredbi članka 8. Zakona i članka 57. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) primjenjuje "načelo bruto metode" i porezni obveznik obvezu PDV-a izračunava primjenom preračunate stope od 18,0328% na ostvarenu naknadu.
Kamata je u smislu odredbi Zakona o PDV-u, usluga koja podliježe oporezivanju i porezni obveznici koji zaračunavaju kamate, obvezni su platiti PDV-e.
Ako je ugovorena kamata od 9% na navedene kredite, bez posebnog preciziranja dodaje li se na tu kamatu još i pripadajući PDV-e, u skladu s propisima o PDV-u, smatra se da je ugovorena kamata bruto iznos iz kojeg porezni obveznik preračunatom stopom PDV-e izračunava poreznu obvezu.
Činjenica je li dobavljač koristio vlastita obrtna sredstva ili komercijalne kredite pri tome nema nikakvog utjecaja na visinu porezne obveze.
Prema vašim navodima, pri iskazivanju obveze PDV-a dobavljači-porezni obveznici postupaju različito, pri čemu jedni PDV-e dodaju kamati obračunatoj po stopi od 9%, a drugi obvezu PDV-a računaju primjenom preračunate stope iz iznosa kamata obračunatih po stopi od 9%. Pitanje može li Ministarstvo prosvjete i športa postupiti različito prema dobavljačima s obzirom na iznos poreza, nije kako smo već naprijed naveli porezno pitanje, već predmet obvezno-pravnog odnosa između Ministarstva i dobavljača.

Klasa:410-19/02-01/99 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 8.3.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

Društvo Hrvatske ceste d.o.o., Zagreb, Vončinina 3, postavilo nam je upit da li naknada za izvanredni prijevoz koju korisnik plaća u korist žiro računa Hrvatskih cesta, a prema zaključku odnosno obračunu Ministarstva pomorstva, prometa i veza, podliježe oporezivanju PDV-om, te da li Hrvatske ceste d.o.o. kao obveznik moraju obračunati i platiti PDV-e po preračunatoj stopi ili Ministarstvo mora na zaključnici izvršiti obračun PDV-a?
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 6. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), porezni obveznik je pravna ili fizička osoba-poduzetnik koja isporučuje dobra i usluge, a poreznu osnovicu za obračun PDV-a u skladu s odredbom članka 8. Zakona, čini naknada za isporučeno dobro ili uslugu.
Društvo Hrvatske ceste d.o.o. je u smislu odredbi Zakona o PDV-u poduzetnik-porezni obveznik. Ako je naknada za izvanredni prijevoz naknada koju temeljem odredbi Zakona o javnim cestama ("Narodne novine" broj 100/96 i 27/01), naplaćuje društvo Hrvatske ceste d.o.o. za pojačanu uslugu korištenja autoceste i ako ta naknada predstavlja prihod društva Hrvatske ceste d.o.o., bez obzira što njenu visinu utvrđuje Ministarstvo pomorstva, prometa i veza, radi se o oporezivoj usluzi i društvo Hrvatske ceste je obvezno platiti PDV-e.
U slučaju kada u ugovorenoj odnosno ostvarenoj naknadi za isporučeno dobro ili uslugu nije posebno ugovoren iznos poreza na dodanu vrijednost, za isporučitelja dobra ili izvršitelja usluge također postoji obveza plaćanja poreza. U tom slučaju se prema odredbi članka 8. Zakona i članka 57. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), primjenjuje "načelo bruto metode" i obveza PDV-a se izračunava primjenom preračunate stope od 18,0328% na ostvarenu naknadu.
Ministarstvo pomorstva, prometa i veza, kao tijelo državne uprave, prema odredbi članka 6. stavak 2. Zakona o PDV-u, nije poduzetnik, a time niti obveznik PDV-a i ne može zaračunavati PDV-e.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/00-01/720 Ur. broj:513-07/02-4 Zagreb 12.2.2002.

Primjena Zakona o porezu na dodanu vrijednost 

Prema odredbama Zakona o izvršavanju kazne zatvora ("Narodne novine", broj 128/99 do 67/01), propisano je da Vlada Republike Hrvatske od dosadašnjih gospodarskih jedinica u sastavu kaznionica može osnovati trgovačka društva u 100% vlasništvu Republike Hrvatske.
Ministarstvo pravosuđa, uprave i lokalne samouprave, Uprava za zatvorski sustav, pismom klasa:410-01/01-01/1 od 22. siječnja 2002. godine, izvijestilo da je Vlada Republike Hrvatske na sjednici održanoj 13. prosinca 2001. godine donijela Zaključak da će se trgovačka društva osnovati od dijela gospodarske jedinice "Lipovica" Kaznionice u Lipovici-Popovači i od dijela gospodarske jedinice "Orljava" Kaznionice u Požegi, pogona konfekcije.
Prema odredbama Zakona o izvršavanju kazne zatvora i Europskim zatvorskim pravilima, dio gospodarskih jedinica se nužno mora organizirati kao radionice za rad i strukovnu izobrazbu zatvorenika.
Vlada Republike Hrvatske je donijela Uredbu o izmjenama i dopunama Uredbe o unutarnjem ustrojstvu Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne uprave ("Narodne novine", broj 4/02) koja je stupila na snagu 16. siječnja 2002. godine, prema kojoj su kaznionice postale sastavni dio Uprave za zatvorski sustav u okviru Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne uprave.
Odlukom o prestanku rada gospodarskih jedinica "Ivančica" Kaznionice u Lepoglavi, "Odra" Kaznionice u Turopolju, "Valtura" Kaznionice u Valturi te dijelova gospodarskih jedinica "Orljava" Kaznionice u Požegi i "Lipovica" Kaznionice u Lipovici-Popovači ("Narodne novine", broj 4/02), ukinute su gospodarske jedinice u okviru kaznionica, a ukinuti dijelovi gospodarskih jedinica ustrojeni su kao odjeli za rad i strukovnu izobrazbu zatvorenika u okviru kaznionica.
Gospodarske jedinice u okviru kaznionica bile su obveznici poreza na dodanu vrijednost.
Prema odredbi članka 6. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), tijela državne vlasti, tijela državne i lokalne samouprave i uprave, političke stranke, sindikati i komore ne smatraju se poduzetnicima, a time niti obveznicima poreza na dodanu vrijednost, ako obavljaju poslove u okviru svojih ovlasti. Ako obavljaju gospodarsku ili drugu djelatnost, a neoporezivanje te djelatnosti bi dovelo do stjecanja neopravdanih povlastica, Porezna uprava može rješenjem utvrditi da su porezni obveznici za tu djelatnost. Budući da će prema očitovanju Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne samouprave odjeli za rad i strukovnu izobrazbu zatvorenika u okviru kaznionica i nadalje zadržati dosadašnji opseg proizvodnje i prometa, mišljenja smo da su porezni obveznici te im je u tom smislu s danom njihovog konstituiranja kao dijela Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne samouprave, potrebno utvrditi status poreznog obveznika i o tome izdati rješenje u smislu odredbe članka 6. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. 

Klasa:410-19/06-01/91 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 20.6.2006.

Način knjiženja odbitka pretporeza pri uvozu 

Društvo "A", koje se bavi prodajom i (ugradnjom) primjenom knjigovodstvenih sustava, obratilo nam se s upitom o načinu knjiženja odbitka pretporeza pri uvozu, obzirom da neki špediteri vrlo kasno ispostavljaju račune za obavljene usluge, kao i obavijesti o plaćenom porezu na dodanu vrijednost pri uvozu, što korisnicima njihovih programa stvara probleme pri ostvarenju prava na odbitak pretporeza. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.

Odredbom članka 7. stavak 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da pri uvozu dobara porezna obveza nastaje danom nastanka carinskog duga. Porez obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi carinski postupak zajedno sa obračunom i naplatom carinskog duga, prema propisima i obračunu o naplati carinskog duga.

Člankom 105. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 153/05), propisano je da uvoznik može porez na dodanu vrijednost koji je obračunat pri uvozu, odbiti kao pretporez ako je dobro uvezeno u tuzemstvo za poduzetničke svrhe i ako je porez na dodanu vrijednost plaćen pri uvozu. Uplatu poreza pri uvozu može obaviti sam uvoznik ili za njega netko dragi.

Sukladno navedenom u članku 105. Pravilnika, porezni obveznici imaju pravo na odbitak pretporeza, ako je porez na dodanu vrijednost pri uvozu plaćen. Špediteri koji za uvoznike obavljaju poslove špedicije moraju izdati račun za obavljenu uslugu i obavijestiti stranku o plaćenom porezu na dodanu vrijednost, ako su ga platili umjesto uvoznika.

Člankom 128. stavak 1. i 2. Pravilnika, propisano je da porezni obveznik mora u svome knjigovodstvu osigurati sve podatke potrebne za točno, pravilno i pravodobno obračunavanje i plaćanje poreza na dodanu vrijednost. Temelj za knjigovodstveno evidentiranje porezno značajnih događaja, promjena i činjenica su odgovarajuće isprave kao što su obračuni izvršenih i primljenih isporuka, izdani i primljeni računi, isprave o uvozu i izvozu (carinske deklaracije), isprave o plaćanjima i naplati kao i sve druge isprave bitne za obračun i plaćanje poreza i korištenje prava na odbitak pretporeza.

Porezni obveznici moraju sukladno članku 128. stavku 3. Pravilnika, knjigovodstvo i knjige izdanih i primljenih računa voditi prema načelu točnosti, urednosti i pravodobnosti prema Zakonu o računovodstvu i drugim propisima koji uređuju vođenje knjiga poduzetnika. Navedenim zakonskim odredbama propisano je koje podatke i u kojem roku mora osigurati porezni obveznik, a porezni propisi ne određuju način knjiženja.

Klasa:410-19/05-01/291 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 1.12.2005.
Obveza plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri uvozu odljeva staklenih dijelova posrednika 

Muzej grada Zagreb, Zagreb, obratio nam se s upitom o obvezi plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri uvozu odljeva staklenih dijelova spomenika Oltar hrvatske domovine. Odljevi će biti napravljeni u Republici Češkoj prema modelima (kalupima) autora spomenika. Muzej grada Zagreba će gotove odlivene staklene dijelove uvesti u Republiku Hrvatsku. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Člankom 2. stavak 1. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na uvoz dobara u tuzemstvu pri čemu se pod uvozom razumijeva i unos i prijam i drugi oblici uvoza dobara.
Prema odredbi članka 6. stavak 1. točka 2. Zakona, porezni obveznik je uvoznik iz članka 2. stavka 1. točke 4. ovog Zakona.
Odredbom članka 9. stavka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, propisano je da poreznu osnovicu pri uvozu iz članka 2. stavka 1. točke 4. Zakona, čini carinska osnovica utvrđena prema carinskim propisima, uvećana za carinu, druge pristojbe i posebne poreze koji se plaćaju u postupku uvoznog carinjenja.
Sukladno navedenom, Muzej grada Zagreba će pri uvozu odlivenih staklenih dijelova spomenika biti obvezan platiti porez na dodanu vrijednost, a obveza nastaje danom nastanka carinskog duga, koji prema članku 7. stavku 5. Zakona obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi carinski postupak, prema propisima i obračunu o naplati carinskog duga.

Klasa:410-19/05-01/290 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 21.11.2005.

Trenutak nastanka porezne obveze kod izdavanja računa odnosno privremenih situacija u graditeljskoj djelatnosti 

Gospoda "A" iz Splita, obratila nam se s upitom o trenutku nastanka porezne obveze kod izdavanja računa odnosno privremenih situacija u graditeljskoj djelatnosti. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbe članka 15. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisuju da je račun svaka isprava prema kojoj porezni obveznik ili osoba kojoj on naloži obračunava isporučena dobra i obavljene usluge, bez obzira na to kako se ta isprava naziva u poslovnom prometu.
Sukladno navedenom, privremene situacije odnosno obračuni djelomično izvedenih radova su računi, koji moraju sadržavati sve podatke propisane člankom 15. stavak 3. Zakona.
Odredbom članka 17. stavak 3. Zakona, poduzetnik koji je obveznik poreza na dohodak, porez na dodanu vrijednost obračunava prema primljenim (naplaćenim) naknadama (računi R-2), a porezna obveza prema članku 7. stavak 7. Zakona, nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je naknada primljena ili naplaćena.
Odredbom članka 7. stavak 1. Zakona, pri obračunu poreza na dodanu vrijednost prema izdanim računima (R-l), porezna obveza nastaje za isporuke dobara i obavljene usluge, istekom obračunskog razdoblje iz članka 16. stavak 2. Zakona, u kojem su obavljene. Isto vrijedi za usluge koje su djelomično obavljene i zasebno se obračunavaju. Ako porezni obveznik izda račun, bez obzira na to u kojem su dijelu isporuke obavljene ili nisu, po njemu nastaje porezna obveza, što je propisano člankom 41. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 77/04-ispravak). 

Klasa:410-19/03-01/294 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 17.9.2003.

Obračun poreza na dodanu vrijednost 

Udruga "A" upisala se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost 2002. godine. Krajem iste godine sklopili su ugovor sa Ministarstvom obrta, malog i srednjeg poduzetništva o poslovnoj suradnji u realizaciji umrežavanja potpornih institucija u rad info centara. Obavljali bi oporezive usluge kao što su izdavanje periodičnog biltena, održavanje redovitih skupova potpornih institucija, te organizirali skupove za područje svake uključene potporne institucije. Temeljem ugovora sklopljenog 11. prosinca 2002. o poslovnoj suradnji Ministarstvo obrta, malog i srednjeg poduzetništva treba doznačiti Udruzi 150.000,00 kn, stoga nam postavljaju pitanja:
1. Jesu li bili obvezni ući u sustav poreza na dodanu vrijednost obzirom na vrstu primanja i količinu primljenih sredstava?
2. Da li su obvezni obračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost na tako doznačena sredstva?
Odgovaramo u nastavku.
1. Prema odredbama članka 6. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) obveznik poreza na dodanu vrijednost je poduzetnik koji isporučuje dobra ili obavlja oporezive usluge iz članka 2. istog Zakona. Odredbama članka 22. stavak 1. Zakona propisano je da poduzetnik čija godišnja vrijednost isporuka dobara i obavljenih oporezivih usluga iz čanka 2. Zakona, nakon odbitka isporuka koje su prema članku 11. Zakona oslobođene od poreza, u prethodnoj kalendarskoj godini nije bila veća od 85.000,00 kuna, ne plaća porez na dodanu vrijednost, nema pravo na iskazivanje poreza na izdanim računima i ne može odbiti porez koji mu zaračunaju ostali poduzetnici.
Iz navedenog je razvidno da novac, koji se doznačuje Udruzi "A" predstavlja naknadu za oporezive usluge koje Udruga "A" mora obaviti temeljem ugovora s Ministarstvom obrta, malog i srednjeg poduzetništava, pa je s obzirom na iznos primanja (naknade) Udruga "A" obvezna upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost.
2. Odredbama članka 7. stavak 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 49. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) propisano je da za primljene predujmove porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem su naplaćeni. Za primljene predujmove porezni obveznik mora ispostaviti račun prema članku 15. stavku 3. ovog Zakona.
U skladu s navedenim Udruga "A" ima obvezu izdati račun prema članku 15. stavak 1. Zakona obračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost na primljena sredstva (predujam), što čini naknadu za oporezive usluge koje će obaviti prema sklopljenom ugovoru s Ministarstvom obrta, malog i srednjeg poduzetništva.
Molimo da s odgovorom upoznate podnositelja upita.

Klasa:410-19/03-01/292 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 3.9.2003.

Obveza plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

U povodu dopisa Područnog ureda Bjelovar, a u vezi upita društva "A" o primjeni odredbi članka 13. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i obvezi plaćanja poreza na dodanu vrijednost na izvozne isporuke koje nisu naplaćene u propisanom roku, s obzirom na primjenu Zakona o deviznom poslovanju (Narodne novine, broj 96/03) koji je stupio na snagu 18. lipnja 2003. a čije odredbe ne propisuju rokove za naplatu izvoznih isporuka, odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 13. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara, uključujući prijevozne i sve druge otpremne usluge. Na izvozne isporuke koje nisu naplaćene u skladu s propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom poslovanju, plaća se porez na dodanu vrijednost u smislu članka 13. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Prema članku 47. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) propisano je da za izvozne isporuke koje nisu naplaćene u skladu s propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom poslovanju, porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je protekao propisani rok za naplatu.
Stupanjem na snagu spomenutog Zakona o deviznom poslovanju ukinuta je odredba kojom je bio propisan krajnji rok za naplatu izvoza 150 dana od izvoznog carinjenja, pa shodno navedenom mišljenja smo da od 18. lipnja 2003., od kada se primjenjuju odredbe novog Zakona o deviznom poslovanju, u smislu roka naplate izvozne isporuke više ne dolazi do nastanka porezne obveze.
S obzirom na odredbe članka 47. stavak 1. Pravilnika, smatramo da u obračunskom razdoblju dok su bile na snazi važeće odredbe Zakona o deviznom poslovanju, treba obračunati porez na dodanu vrijednost na izvozne isporuke koje nisu naplaćene do 18. lipnja 2003., tj. do dana primjene novih odredbi Zakona o deviznom poslovanju, kada je ukinut rok naplate izvozne isporuke. 

Klasa:410-19/02-01/176 Ur. broj:513-07/03-4 Zagreb 29.5.2003.

Obveza po privremenim situacijama 

Društvo "A" zatražilo je uputu radi pravilne primjene zakonskih propisa u slučaju kad je investitor kojemu su izveli radove odbio ovjeriti situaciju i platiti dug. Navode da je tijekom sudskog postupka koji su pokrenuli radi naplate duga nad investitorom otvoren stečaj, te da su temeljem pravomoćne presude prijavili potraživanje.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Privremene situacije - obračun djelomično izvedenih radova predstavljaju račune prema članku 15. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) kojim je propisano da je račun svaka isprava u kojoj se obračunavaju isporučena dobra i usluge. Prema odredbi čanka 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, pri obračunu poreza na dodanu vrijednost po izdanim računima porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem su isporuke i usluge obavljene. U skladu s odredbom članka 41. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03), pri obračunu poreza na dodanu vrijednost prema izdanim računima (članak 17. stavak 1. Zakona) porezna obveza nastaje tijekom obračunskog razdoblja u kojem je obavljena isporuka dobara ili usluge.
Pripominjemo da, polazeći od temeljne odredbe Zakona o porezu na dodanu vrijednost da naknada na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge predstavlja poreznu osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost, pa ako poduzetnik - porezni obveznik ne može od drugog poduzetnika naplatiti naknadu za obavljenu isporuku dobara ili usluga (ni u stečajnom postupku) može ispraviti poreznu osnovicu, odnosno smanjiti poreznu obvezu u smislu članka 8. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita.

Klasa:410-19/02-01/427 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 29.11.2002.

Kupovina plovila putem leasinga kod kojeg se prenosi pravo vlasništva predmeta najma 

U svezi s vašim upitom o poreznom tretmanu financijskog leasinga kod kojeg dolazi do prijenosa vlasništva i financijskog leasinga bez prijenosa vlasništva u smislu odredbe članka 42. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) te konkretne primjene na slučaj poreznog obveznika "A" iz Splita, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 3. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 3. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) isporuka u općenitom smislu postoji kada isporučitelj daje primatelju gospodarsku vrijednost i za to prima odgovarajuću naknadu. Prema odredbi članka 5. stavak 1. Pravilnika, isporuka postoji kada se kupcu omogućuje raspolaganje dobrima. Pri tome je mjerodavno postojanje gospodarskog vlasništva kako je to propisano odredbom članka 5. stavak 2. Pravilnika, a ne posjeda kao stvarne vlasti nad dobrom, odnosno mjerodavno je tko zadržava pravo raspolaganja predmetnim dobrima. Pod raspolaganjem u smislu poreza na dodanu vrijednost razumijeva se pravo gospodarenja nekim dobrom.
Financijski najam (leasing) kod kojeg se prenosi vlasništvo nad predmetom najma u smislu odredbi članka 2. Zakona i članka 42. stavak 3. Pravilnika je načelno isporuka dobra i porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je dobro dano u financijski leasing. Prijenosom vlasništva u smislu ove odredbe smatra se prijenos gospodarskog vlasništva nad predmetom financijskog najma (leasinga).
Prema navodima u upitu račun koji je izdalo društvo "B" kupcu - društvu "B" iz Splita sadrži napomenu da "predmet leasinga ostaje u vlasništvu društva "A" i da do prijenosa vlasništva u korist primatelja leasinga ne može doći do potpune isplate predmeta leasinga. Primatelj leasinga aktivira predmet u svom računovodstvu i vrši otpis predmeta prema važećim zakonskim propisima".
Ugovorom je također prema vašim navodima određeno da će "po isteku trajanja leasinga, po uplati zaključne rate i uplati ostatka vrijednosti davatelj leasinga prenijeti vlasništvo nad predmetom leasinga na primatelja leasinga. Ukoliko primatelj leasinga odluči da predmet leasinga ne otkupi, predmet leasinga će o svom trošku vratiti davatelju leasinga."
Propisima o porezu na dodanu vrijednost nije pobliže definiran pojam financijskog leasinga pa se koriste odredbe Zakona o računovodstvu ("Narodne novine", broj 90/92), odnosno Zakona o porezu na dobit ("Narodne novine", broj 127/00).
Ako transakcija obavljena na temelju predmetnog ugovora o leasingu ispunjava uvjete (prijenos rizika i koristi svojstvenih vlasništvu odnosno pravo korištenja pri čemu je predmet leasinga u gospodarskom vlasništvu primatelja leasinga) propisane u MRS-u 17. da se ovaj najam kvalificira kao financijski najam tada u skladu sa Zakonom o porezu na dobit i Zakonom o računovodstvu, najmoprimac iskazuje predmet leasinga u svojim poslovnim knjigama kao svoju imovinu i amortizira je tijekom razdoblja trajanja leasinga odnosno vijeka trajanja predmeta leasinga.
Tada se i u smislu propisa o porezu na dodanu vrijednost smatra da je došlo do isporuke odnosno prijenosa vlasništva u gospodarskom smislu kako je to određeno člankom 5. stavak 1. i člankom 42. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
U tom slučaju za davatelja leasinga porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je isporučeno dobro-predmet najma, a primatelj leasinga-porezni obveznik koji porez plaća prema izdanim računima, ima pravo na odbitak pretporeza u istom obračunskom razdoblju ako su ispunjeni uvjeti propisani za odbitak pretporeza prema odredbama članka 20. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 104. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Ako je primatelj leasinga porezni obveznik koji porez plaća prema primljenim (naplaćenim) naknadama, on prema odredbi članka 17. stavak 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ima pravo na odbitak pretporeza ako je plaćen, što u slučaju otplate u ratama znači odbitak pretporeza prema dinamici plaćanja, a nema mogućnost odbitka ukupnog pretporeza iskazanog u računu za isporuku dobra o čemu smo se izjasnili u našem pismu klasa: 410-01/02-01/56 od 19. ožujka 2002. godine.
Prema tome, za utvrđivanje prava na pretporez u konkretnom slučaju potrebno je sagledati cijelu transakciju tj. kako su je u poreznom i gospodarskom smislu iskazali isporučitelj i primatelj predmeta leasinga.
Ako nakon isteka roka financijskog leasinga primatelj leasinga ne koristi opciju za kupnju predmeta leasinga i vrati predmet leasinga davatelju leasinga, u smislu propisa o porezu na dodanu vrijednost dolazi do isporuke dobra od strane primatelja leasinga u čijem je gospodarskom vlasništvu predmet leasinga bio za vrijeme trajanja najma.
Odredbom članka 42. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, propisano je ako se kod financijskog najma ne prenosi pravo vlasništva nad predmetom najma, tada porezna obveza nastaje u visini najamnine koja se odnosi na obračunsko razdoblje.
Financijski najam kod kojeg se ne prenosi vlasništvo je najam kod kojeg u smislu propisa o porezu na dodanu vrijednost ne dolazi do isporuke predmeta najma s najmodavca na najmoprimca i slijedom toga ne nastaje obveza poreza na cijelu vrijednost predmeta najma.
U tom smislu je pojam "financijski najam kod kojeg se ne prenosi vlasništvo" iz članka 42. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, sadržajno jednak pojmu "poslovni najam" u smislu odredbi MRS-a 17.

Klasa:410-19/02-01/454 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 21.11.2002.

Obveza poreza na dodanu vrijednost 

Gospodin "A", postavio nam je slijedeća pitanja i zamolbu:
1. Da li je opravdano što sudovi dosuđuju naknadu štete u visini računa popravka vozila iako vlasnik oštećenog vozila nema račune i nije platio PDV?
2. Kada će nadležno ministarstvo donijeti mjerila za utvrđivanje vrijednosti oduzetog građevinskog zemljišta temeljem Zakona o naknadi za oduzetu imovinu za vrijeme komunističke vladavine?
3. Moli da se što prije donese Zakon o športu u kojem će biti utvrđen i način financiranja sportskih udruga.
Naše je mišljenje:
1. Obveza poreza na dodanu vrijednost prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) načelno nastaje isporukom dobra ili obavljanjem usluge koju obavi obveznik poreza na dodanu vrijednost.
Isplatom naknade štete koju je osiguravajuće društvo obvezno isplatiti osiguraniku temeljem obvezno-pravnog odnosa između osiguravajućeg društva i osiguranika ili u slučaju spora temeljem odluke suda, ne nastaje obveza poreza na dodanu vrijednost. Utvrđivanje visine naknade štete na način da je u tu visinu uključen i porez na dodanu vrijednost, nije nastala obveza poreza na dodanu vrijednost već je to samo način da se osiguranicima-krajnjim potrošačima na taj način nadoknade svi troškovi koje će oni imati kada budu otklanjali tu štetu. Do nastanka porezne obveze u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost, doći će tek kada porezni obveznik tom osiguraniku obavi isporuku npr. popravak automobila ili ako porezni obveznik primi predujam za buduću isporuku ili eventualno izda račun, a uslugu još nije obavio.
Prema tome, nije u suprotnosti s odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, utvrđivanje iznosa naknade štete u visini troška popravka koji uključuje i porez na dodanu vrijednost.
2. U svezi s provedbom Zakona o naknadi za imovinu oduzetu za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine ("Narodne novine", broj 92/96 do 81/02), u tijeku je izrada Pravilnika o mjerilima za utvrđivanje vrijednosti oduzetog neizgrađenog građevinskog zemljišta i poslovnih prostora.
3. Donošenje Zakona o sportu nije u nadležnosti Ministarstva financija. 
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-01/06-01/1139 Ur. broj:513-07-21-01/2 Zagreb 26.1.2007.

Obračunavanje pdv-a na troškove što ih distributer robe široke potrošnje ima na hrvatskom tržištu 

        Ovlaštena porezna savjetnica "A" iz Zagreba, postavila je pitanja u svezi s obračunavanjem poreza na dodanu vrijednost na troškove što ih distributer robe široke potrošnje ima na hrvatskom tržištu, a za iste tereti inozemnog principala, na koja odgovaramo u nastavku.
       
        1. Da li je pravna osoba obvezna zaračunati porez na dodanu vrijednost kada inozemnim principalima (na temelju dogovora s njima) fakturira bonus odobren maloprodajnim lancima u tuzemstvu? Bonus se odnosi na popuste vezane uz količinu prodane robe, na popuste vezane za prepakiranje proizvoda i prodavanje takvih paketa po povoljnijim cijenama (3+1 gratis) ili na popuste pri akcijskim prodajama u određenom vremenskom razdoblju.
        Prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobra ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
        U poreznu osnovicu ne ulaze sniženja cijene i popusti što se kupcu odobre u trenutku ispostavljanja računa, što je propisano člankom 8. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
        Odredbom članka 8. stavak 3. istog Zakona propisano je, između ostalog, da ako se porezna osnovica promijeni naknadno zbog različitih vrsta popusta ili nemogućnosti naplate, poduzetnik koji je isporučio dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza, tek nakon što poduzetnik kome su isporučena dobra ili obavljene usluge ispravi (smanji) odbitak pretporeza i o tome pismeno izvijesti isporučitelja. Kod svakog ispravka pretporeza mora biti ispostavljena pisana obavijest - obavijest o knjiženju ili druga isprava na kojoj je navedeno da je po određenom računu ispravljen pretporez u određenom iznosu.
        Člankom 52. stavak 1. i 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) propisano je da se porezna osnovica umanjuje ako se naknadno umanji naknada zbog različitih vrsta popusta koje isporučitelj daje primatelju (popusti zbog ranijeg plaćanja i sl.). U tom slučaju isporučitelj smije ispraviti poreznu osnovicu tek nakon ispravka pretporeza kod primatelja, o čemu je primatelj obvezan pisano izvijestiti isporučitelja.
       
        Iz navedenih zakonskih odredbi razvidno je da ako dođe do promjene porezne osnovice, a time i do promjene porezne obveze i uvjeta za odbitak pretporeza, ispravak porezne osnovice može se obaviti samo tako da isporučitelj i primatelj na propisani način i za isti iznos isprave porez, odnosno pretporez. Navedeno se može primijeniti samo u slučaju kada je riječ o tuzemnim poduzetnicima. Za naknadno odobreni popust od inozemnog dobavljača domaćem poduzetniku -"Uvozniku ne umanjuje se carinska osnovica u smislu Carinskog zakona pa se ne mogu primijeniti odredbe članka 8. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost o čemu je Porezna uprava - Središnji ured dala mišljenje klasa: 410-19/99-01/124, ur. broj: 383-07/99-2 od 26. ožujka 1999. godine, pa u tom slučaju iznos kojim društvo tereti inozemnog principala za odobreni popust ne podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
        U slučaju popusta koji društvo daje tuzemnim poduzetnicima izvršiti će se ispravak porezne osnovice u skladu s odredbom članka 8. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
       
        2. Postavljeno je i pitanje o obvezi obračunavanja poreza na dodanu vrijednost na usluge kao što su organiziranje određenih promotivnih aktivnosti - usluge oglašavanja robe iz asortimana društva u katalogu maloprodajnog lanca i usluge zakupa polica radi dodatnog izlaganja proizvoda kako bi imali privlačniju poziciju za kupce, a što ih tuzemno društvo snosi u dogovoru sa stranim principalom.
        Da bi se odredilo oporezuje li se usluga s elementom inozemnosti prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost potrebno je, prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost odrediti mjesto oporezivanja takve usluge. Odredbom članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se mjestom obavljanja usluga smatra sjedište poduzeća koje obavlja usluge ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice. Prema odredbi članka 5. stavak 5. Zakona iznimno od stavka 3. ovoga članka ako je primatelj jedne od usluga iz stavka 6. ovoga članka poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu, tada se smatra da je usluga obavljena tamo gdje je sjedište poduzeća primatelja. Odredbama članka 5. stavak 6. točka 2. Zakona propisano je da se promidžbene usluge, uključujući i usluge posredovanja u tim uslugama oporezuje prema mjestu primatelja usluge, pa kad je primatelj usluge u inozemstvu ne oporezuju se prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
        U skladu s navedenim zakonskim odredbama promidžbene usluge obavljene na temelju ugovora između tuzemnog poduzetnika i inozemnog poduzetnika kao što su usluge organiziranja određenih promotivnih aktivnosti u tuzemstvu, oglašavanje robe iz asortimana društva u katalogu maloprodajnog lanca i sl. ne podliježu oporezivanju u skladu s odredbom članka 5. stavak 6. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
        Međutim, ako je usluga zakupa polica posebno ugovorena radi boljeg izlaganja proizvoda, te se fakturira kao zasebna usluga, ne radi se o promidžbenoj usluzi iz članka 5. stavak 6. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, već o usluzi koja podliježe oporezivanju prema odredbama članka 5. stavak 4. točka 1. i članka 33b stavak 3. točka 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
        Navedeno proizlazi iz odredbe članka 5. stavak 4. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost kojom je propisano da se usluge u svezi s nekretninama oporezuju prema mjestu gdje se nekretnina nalazi. Prema odredbi članka 33b stavak 3. točka 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost kod usluga u svezi s nekretninama, uključujući i najam ili zakup, mjestom obavljanja usluga smatra se mjesto gdje se nekretnina nalazi. Usluge u svezi s nekretninom obuhvaćaju, između ostalih, usluge koje se obavljaju pomoću nekretnina (npr. iznajmljivanje kuća, stanova, soba, hotelskih soba, apartmana, zemljišta - npr. parkirnih mjesta, vezova za brodove, iznajmljivanje teniskih igrališta, kuglana, održavanje grijanja i dizala, održavanje zelenih površina, čišćenje zgrada, iznajmljivanje izložbenih površina na sajmovima, postavljanje izložbenih mjesta).
       
        Molimo da o navedenom izvijestite stranku.
Klasa:410-01/06-01/17 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 10.2.2006.

Mogućnost smanjenja obveze poreza na dodanu vrijednost 

Društvo "A" d.o.o., iz Malog Bukovca, obratilo nam se sa upitom o mogućnosti smanjenja obveze poreza na dodanu vrijednost kod otpisa potraživanja prema poduzeću "B" d.d. u stečaju iz Varaždina, koje je prema navodima iz upita stečajni upravitelj u cijelosti priznao. Društvo "A" d.o.o. namjerava otpisati potraživanje, ispraviti knjiženja u poslovnim knjigama i smanjiti obvezu poreza na dodanu vrijednost koji je obračunat u isporukama temeljem kojih je potraživanje nastalo. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Člankom 8. stavak l. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/95), propisano je da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
U članku 8. stavku 3. Zakona, propisano je ako se porezna osnovica promijeni naknadno zbog različitih vrsta popusta ili nemogućnosti naplate, tada poduzetnik koji je isporučio dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza, tek nakon što poduzetnik kome su isporučena dobra ili obavljene usluge ispravi (smanji) odbitak pretporeza i o tome pisano izvijesti isporučitelja.
Zakonom o porezu na dodanu vrijednost nije dozvoljen jednostrani ispravak porezne obveze zbog nemogućnosti naplate, jer porez obračunan po računu isporučitelja za primatelja dobra ili usluge-poreznog obveznika predstavlja pretporez koji on odbija od svoje porezne obveze. Načelno se ispravak porezne osnovice može obaviti samo na način da i isporučitelj i primatelj na propisani način i za isti iznos isprave porez odnosno pretporez kako bi ta transakcija bila neutralna.
Napominjemo da je člankom 16. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 153/05), propisano da isporuke u postupku stečaja podliježu oporezivanju, a porezni obveznik je stečajni dužnik, što ukazuje da se otvaranjem stečajnog postupka ne otpisuju porezne obveze.
Člankom 67. Stečajnog zakona ("Narodne novine", br. 44/96 i 29/99), propisano je da stečajna masa obuhvaća cjelokupnu imovinu dužnika u vrijeme otvaranja stečajnoga postupka, te imovinu koju on stekne tijekom stečajnoga postupka. Stečajna masa služi namirenju troškova stečajnoga postupka te tražbine vjerovnika stečajnoga dužnika, odnosno tražbine čije je namirenje osigurano određenim pravima na imovini dužnika.
Sukladno navedenom smatramo da se otvaranje stečajnog postupka ne može smatrati nemogućnošću naplate prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, zato što do okončanja stečajnog postupka postoji mogućnost stjecanja imovine koja će služiti za podmirenje tražbina vjerovnika.

Klasa:410-01/06-01/87 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 10.2.2006.

Poticajna sredstva iz državnog i gradskog proračuna 

Gospodin "A", vlasnik obrta "B", Zagreb, obratio nam se u vezi poticajnih sredstava iz državnog i gradskog proračuna. Naime, Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva donijelo je odluku o odobravanju poticajnih bespovratnih sredstava u cilju realizacije projekta Poticanje uvođenja novih tehnologija i primjena znanja u tehnološkom razvoju za 2005. godinu, a Grad Zagreb, Gradski ured za gospodarstvo donio je odluku o dodjeli potpora obrtnicima koji obavljaju tradicijske, deficitarne i proizvodne djelatnosti. U vezi navedenog postavljena EU pitanja:
1. Treba li obrtnik na primljena poticajna sredstva obračunati porez na dodanu vrijednost?
2. Smatraju li se primljena poticajna sredstva primicima po osnovi samostalne djelatnosti?
Na postavljena pitanja odgovaramo u nastavku.
1.Odredbama članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisano je da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe.
Međutim, u članku 51. stavak 13. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) propisano je da u naknadu ne ulaze iznosi primljeni po osnovi premija, regresa i druga poticajna sredstva iz proračuna.
Prema navedenom, smatramo, ako je riječ o bespovratnim poticajnim sredstvima iz državnog i gradskog proračuna dodijeljenih u svrhu poticanja proizvodnje bez protučinidbe, tada primatelji poticaja nisu obvezni obračunati porez na dodanu vrijednost na primljena poticajna sredstva u smislu odredbe članka 51. stavak 13. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
2. Poslovnim primicima po osnovi samostalne djelatnosti u smislu članka 24. stavak 1. točka 2. Pravilnika o porezu na dohodak (Narodne novine, broj 95/05) smatraju se i iznosi državnih pomoći, poticaja i potpora za samostalnu djelatnost, odnosno djelatnost koja se oporezuje kao samostalna.
Shodno navedenom, poticaji primljeni iz državnog ili gradskog proračuna po osnovi obavljanja samostalne djelatnosti za koju se dohodak utvrđuje na temelju poslovnih knjiga, smatraju se poslovnim primitkom u smislu članka 24. stavak 1. točka 2. Pravilnika o porezu na dohodak, a dohodak se utvrđuje na način propisan člankom 17. do 26. Zakona o porezu na dohodak (Narodne novine, broj 177/04).
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/06-01/2 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 10.1.2006.

PDV na iznose naknada za ambalažu i ambalažni otpad 

U svezi s upitom o obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na iznose naknada za ambalažu i ambalažni otpad koje su dužni plaćati Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost proizvođači i uvoznici proizvoda koji ambalažu stavljaju na tržište, a koju zaračunavaju svojim kupcima, odgovaramo u nastavku
Proizvođači i uvoznici proizvoda koji stavljaju ambalažu na tržište obvezni su prema Zakonu o otpadu ("Narodne novine", br.178/04), Uredbi o izmjeni i dopuni Zakona o otpadu ("Narodne novine", br 153/05) i Pravilniku o ambalaži i ambalažnom otpadu ("Narodne novine", br.97/05) plaćati naknadu za ambalažu i ambalažni otpad Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost.
Prema članku 16. stavku 1. Pravilnika o ambalaži i ambalažnom otpadu, ukupnu naknadu za ambalažu za piće čini zbroj:
1. naknade zbrinjavanja čiji je iznos određen u tabeli Pravilnika prema vrsti materijala i količini ambalaže u tonama stavljene na tržište i naknade zbrinjavanja u iznosu od 0,10 kuna po jedinici ambalaže
2. povratne naknade u iznosu od 0,50 kuna po jedinici ambalaže
3. poticajne naknade čiji je iznos određen u tabeli Pravilnika prema volumenu ambalaže po jedinici ambalaže osim u slučaju ostvarenja Nacionalnog cilja (članak 26. Pravilnika) kada se ne plaća poticajna naknada.
Sukladno navedenom, smatramo da povratna naknada za ambalažu za pića i napitke u iznosu od 0,50 kuna po jedinici prodajne ambalaže koju proizvođači i uvoznici tih proizvoda uplaćuju Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost predstavlja prolaznu stavku u smislu članka 8. stavka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", bi 47/95 cio 90/95) i članka 51. stavka 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br.60/96 do 153/05), iz razloga što iznos od 0,50 kuna po jedinici vraćene ambalaže za jednokratnu uporabu Fond za zaštitu okoliša i energetske učinkovitosti vraća trgovačkom društvu-prodavatelju nakon što je prodavatelj isti iznos naknade isplatio potrošaču za vraćenu ambalažu.
Stoga će proizvođač i uvoznik iznos povratne naknade od 0,50 kuna po jedinici ambalaže u računu koji ispostavlja kupcu (trgovačkom društvu-prodavatelju) iskazati kao prolaznu stavku što ne ulazi u osnovicu za oporezivanje porezom na dodanu vrijednost. Kad trgovačko društvo-prodavatelj ispostavlja račun kupcu-potrošaču iznos povratne naknade od 0,50 kuna po jedinici ambalaže iskazuje zasebno kao prolaznu stavku na koju se ne obračunava porez na dodanu vrijednost.
Naknade zbrinjavanja ambalaže čiji je iznos određen u tabeli članka 13. Pravilnika o ambalaži i ambalažnom otpadu, prema vrsti materijala i količini ambalaže u tonama stavljene na tržište i naknade zbrinjavanja u iznosu od 0,10 kuna po jedinici ambalaže, te poticajne naknade čiji je iznos određen u tabeli članka 15. istog Pravilnika prema volumenu ambalaže po jedinici ambalaže, koje proizvođač i uvoznik zaračunava kupcu pri prodaji proizvoda uračunavaju se u osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost. Ukupni iznos navedenih naknada ne predstavlja prolaznu stavku iz članka 51. stavka 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, obzirom da se taj iznos ne vraća potrošaču i čini osnovicu za oporezivanje porezom na dodanu vrijednost sukladno članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. 

Klasa:351-01/05-01/27 Ur. broj:513-07-21-01/05-3 Zagreb 23.12.2005.

Troškovi nastali u svezi prikupljanja otpadne ambalaže 

Na upit u svezi obveze obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na iznose koje Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost nadoknađuje trgovačkim društvima za troškove nastale u svezi prikupljanja otpadne ambalaže za pića i napitke odgovaramo u nastavku.
U upitu se navodi da prema Pravilniku o ambalaži i ambalažnom otpadu ("Narodne novine", br.97/05) trgovačka društva koja su definirana kao prodavatelji, obvezna su od 01. siječnja 2006. godine kupcima (potrošačima) koji vraćaju otpadnu ambalažu za jednokratnu uporabu za pića i napitke isplatiti naknadu u iznosu od 0,50 kuna po jedinici vraćene ambalaže. Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost dužan je prodavatelju nadoknaditi isplaćene naknade potrošačima za vraćenu ambalažu u iznosu od 0,50 kn/jedinici, te za pokriće poslova skupljanja ambalaže za pića i napitke isplatiti naknadu u iznosu od 0,15 kn/jedinici.
Odredbama članka 2. stavka l. točka l a) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
U članku 8. stavak l. Zakona, propisano je da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe, što se smatra prolaznim stavkama u smislu članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br.60/96 do 77/04-ispravak).
Prema navedenom, kad prodavatelji u ime i za račun Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost isplaćuju potrošačima iznos od 0,50 kuna po jedinici vraćene ambalaže za pića i napitke za jednokratnu uporabu ne radi se o oporezivoj isporuci već o prolaznim stavkama u smislu članka 8. stavka 1. Zakona i članka 51. stavka 10. Pravilnika.
Naknada za pokriće poslova skupljanja ambalaže za pića i napitke koju u iznosu od 0,15 kn/jedinici Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost isplaćuje prodavateljima predstavlja naknadu za obavljenu uslugu. Trgovačko društvo koje prikuplja vraćenu otpadnu ambalažu dužno je prema članku 15. stavku 3. Zakona ispostaviti račun Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost za obavljenu uslugu sa svim propisanim elementima i na primljena sredstva preračunanom stopom od 18,0328 % izračunati poreznu obvezu sukladno članku 57. stavku 2. Pravilnika.
U svezi pitanja može li trgovačko društvo fakturirati Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost uslugu prikupljanja ambalaže ako mu to nije registrirana djelatnost upućujemo vas na članak 35. stavak 2. Zakona o trgovačkim društvima ("Narodne novine", br. 111/93, 34/99, 121/99, 52/00 i 118/03), koji propisuje da osim djelatnosti upisane u trgovačkom registru, trgovačko društvo može obavljati i druge djelatnosti koje služe obavljanju djelatnosti za koju je upisano u trgovački registar, ako se one u manjem opsegu ili uobičajeno obavljaju uz upisanu djelatnost.
Pitanje o mogućnosti izdavanja bona kupcu za vraćenu ambalažu koji će on na blagajni zamijeniti za gotovinu ili će mu se za iznos bona umanjiti račun za kupnju proizvoda u prodavaonici u svezi je sa platnim prometom pa je potrebno obratiti se Hrvatskoj narodnoj banci radi tumačenja Zakona o platnom prometu.
Nadalje, pitanje manjka u blagajni nastalog zbog isplate potrošačima za vraćenu ambalažu riješeno je odredbom članka 11. stavak 7. Pravilnika o ambalaži i ambalažnom otpadu, gdje ju rečeno da je prodavatelj dužan količinu vraćene ambalaže i isplaćene iznose naknade potrošačima posebno evidentirati putem elektroničke blagajne ili drugim sredstvom elektroničke pohrane podataka. Dakle, potrošač za vraćenu ambalažu mora dobiti gotov novac (kune), a samo o njegovoj volji ovisi hoće li taj novac potrošiti za kupovinu robe u prodajnom objektu gdje je ambalažu vratio ili neće.
Ako potrošač odluči umjesto povrata gotovog novca, u prodajnom objektu kupiti neku robu, prodavatelji su dužni za isporučenu robu ispostaviti račun i obračunati porez na dodanu vrijednost prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Na pitanje da li se umanjuje osnovica poreza na dodanu vrijednost po ispostavljenim računima za prodanu robu ako se isplata naknade potrošačima evidentira putem blagajni koje su povezane na postojeći sustav prodavaonice za prodaju robe, odgovaramo kako slijedi.
Obzirom da je člankom 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge, osnovica za oporezivanje prodane robe je iznos koji kupac treba platiti za prodanu robu. Prodaja dobara iz prodavaonice potrošačima je odvojeni dio radnog procesa od skupljanja nepovratne ambalaže za pića i napitke, čiji povrat prodavatelj nadoknađuje potrošačima i predstavlja prolaznu stavku prodavatelju. Stoga se utržak od prodaje robe ne može umanjivati za iznos vraćenog novca za preuzetu ambalažu, na način da se time umanji osnovica za oporezivanje prodanih dobara. 

Klasa:410-19/05-01/232 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb5.10.2005.

Porez na dodanu vrijednost i unos imovine u trgovačko društvo 

Gospodin "A", iz Đakova, obavlja u okviru obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva djelatnosti ratarstva i stočarstava. Obveznik je poreza na dodanu vrijednost i poreza na dohodak. Porezni obveznik je po ulaznim računima dobavljača za opremu gospodarstva koristio pretporez budući da je prijavljen u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost. Porezni obveznik je osnovao trgovačko društvo "B" d.o.o. u koje bi kao temeljni kapital sa poljoprivrednog gospodarstva prenio stočarstvo (nekretnine, opremu i osnovno stado) koje po njegovim navodima čini zaokruženu proizvodno tehničku cjelinu, a obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo bi i dalje poslovalo samo u dijelu ratarstva. U vezi navedenog postavljena su pitanja smatra li se ovakav prijenos, prijenosom gospodarske cjeline u smislu odredbe Članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, i da li je moguć unos imovine u poslovne knjige obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva kao dugotrajne imovine na obrascu DI i unos imovine u trgovačko društvo.
Na postavljena pitanja odgovaramo u nastavku.

1. Prema odredbi članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), ako se neka gospodarska cjelina ili pogon u cijelosti prenese, tada je osnovica za obračun poreza pojedinačna naknada za svaki preneseni predmet s tim, da zbroj svih pojedinačnih naknada čini ukupnu naknadu za tu gospodarsku cjelinu ili pogon umanjenu za vrijednost nekretnina koje se oporezuju po posebnom propisu. Preuzeti dugovi se ne odbijaju od porezne osnovice. Ako obračunani porez na dodanu vrijednost pri stjecanju gospodarske cjeline ili pogona stjecatelj u cijelosti može odbiti kao pretporez, tada se ne plaća porez na dodanu vrijednost, a taj se prijenos smatra neoporezivim.
Prema odredbi članka 55. stavak 2. Pravilnika o porez na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 77/04-ispravak), propisano je ako se prilikom prijenosa gospodarske cjeline ili pogona mora izračunati porezna osnovica, ona se utvrđuje prema naknadi za svako pojedinačno isporučeno dobro. Ako pri isporuci nije utvrđena naknada za svako isporučeno dobro, potrebno je utvrđeni ukupni iznos naknade za prenesenu gospodarsku cjelinu ili pogon podijeliti na naknadu za svako preneseno dobro. Pri podjeli ukupne naknade polazi se od knjigovodstvene vrijednosti dobara utvrđenih u posljednjoj bilanci isporučitelja, pri čemu se preuzeti dugovi ne odbijaju od porezne osnovice. Nekretnine koje su u sastavu gospodarske cjeline ili pogona, a koje se u smislu članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona i članka 9. stavak 1. i 2. Pravilnika, ne smatraju novosagrađenim, oporezuju se porezom na promet nekretnina.
Prema odredbi članka 33. Općeg poreznog zakona ("Narodne novine", br 127/00, 86/01 i 150/02), gospodarstvena cjelina je jedno ili više gospodarstvenih dobara, a gospodarstveno dobro je stvar, pravo ili druga gospodarstvena korist koje se može samostalno procijeniti pri čemu se više stvari, prava ili gospodarstvenih koristi procjenjuje kao jedno gospodarstveno dobro, ako to s obzirom na svrhu i njihovu gospodarstvenu povezanost odgovara uobičajenom shvaćanju.
Odredbe Općeg poreznog zakona daju samo općenitu definiciju gospodarske cjeline, a za određenje gospodarske cjeline ili pogona je bitno da preneseni dio predstavlja zasebnu gospodarsku cjelinu koja nastavlja s obavljanjem dotadašnje djelatnosti.
Odredbama članka 8. stavak 8. Zakona, članka 55. stavak 2. Pravilnika i članka 33. Općeg poreznog zakona, propisano je da pojam gospodarske cjeline u poreznom smislu, obuhvaća prijenos gospodarske cjeline i u računovodstvenom odnosno bilančnom smislu. Dio gospodarske cjeline treba činiti ukupnost stvari, prava i obveza što se odnose na tu gospodarsku cjelinu ili pogon, s obzirom na svrhu i njihovu gospodarstvenu povezanost, a zbog daljnjeg obavljanja dosadašnje djelatnosti.
Prijenos gospodarske cjeline u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost, razumijeva prijenos gospodarske cjeline ili pogona koji mogu nastaviti samostalno obavljati dotadašnju djelatnost, ali je pri tome bitno da se kao sastavni dio te gospodarske cjeline, prenesu stvari, prava (potraživanja) i obveze koje se odnose na gospodarsku cjelinu.
Iz podataka u upitu ne razabire se da će uz imovinu biti prenijeta i sva prava i obveze koje se odnose na tu gospodarsku cjelinu, pa se ne radi o prijenosu gospodarske cjeline u smislu odredbi članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, već o unosu imovine iz obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva n trgovačko društvo, što predstavlja oporezivu isporuku u smislu odredbe članka 2. Zakona.

2. Člankom 24. Zakona o porezu na dohodak (Narodne novine, broj 177/04) propisano je da se u popis dugotrajne imovine unose stvari i prava, ako su njihove nabavne cijene, odnosno troškovi proizvodnje (nabavna vrijednost) veći od 2.000,00 kuna i ako je njihov vijek trajanja dulji od godinu dana. Popis dugotrajne imovine služi za utvrđivanje izdataka otpisa (amortizacije) dugotrajne imovine.
Nabavna vrijednost dobara dugotrajne imovine, koja su unesena u popis dugotrajne imovine, otpisuje se u skladu sa Zakonom o porezu na dobit. Ako se dobro dugotrajne imovine zbog uništenja više ne može koristiti ili ako se proda, izuzme ili na drugi način otuđi, tada se njegova knjigovodstvena vrijednost otpisuje u cijelosti.
Člankom 29. Pravilnika o porezu na dohodak (Narodne novine, broj 95/05) propisano je da se stvari i prava koja služe za stjecanje dohotka čija pojedinačna nabavna vrijednost ili troškovi proizvodnje premašuju 2.000,00 kuna te ako im je vijek trajanja duži od godinu dana, prema članku 24. stavku 1. Zakona, u trenutku nabave, unose u Popis dugotrajne imovine. U nabavnu vrijednost dugotrajne imovine uključuje se kupovna cijena umanjena za popuste iskazane u računu, carina i uvozne pristojbe, nepovratni porezi, izdaci za projektiranje i nadzor, izdaci pripreme prostora za građenje, izdaci instaliranja opreme, prijevoza i drugi izdaci nastali u postupku dovođenja sredstva u radno stanje.
Dugotrajna imovina može biti potrošiva (strojevi, zgrade, oprema i drugo), nepotrošiva (zemljište) i istrošiva (kupljeni patenti, plaćena vrijednost poduzeća - goodwill i drugo). U popis dugotrajne imovine unose se i stvari iz, vlastite proizvodnje poreznog obveznika ako služe za obavljanje
djelatnosti (npr. u slučaju vlastite izgradnje skladišta ili instaliranja stroja).
Slijedom navedenog, porezni obveznik koji obavlja gospodarsku djelatnost u formi obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva, prijavljen je u sustav obveznika poreza na dodanu vrijednost i obveznika poreza na dohodak, obvezan je utvrđivati dohodak na temelju poslovnih knjiga u skladu s odredbama članka 19.-24. Zakona o porezu na dohodak. U popis dugotrajne imovine - obrazac DI može unijeti svu dugotrajnu imovinu koja mu služi za stjecanje dohotka.
Porezni obveznik može nekretnine, opremu i osnovno stado iz obiteljskog gospodarstva unijeti i kao temeljni kapital u novoosnovano trgovačko društvo, a prema odredbama članka 12. Zakona o računovodstvu (Narodne novine, broj 90/92), na početku poslovanja mora popisati svu unesenu imovinu te navesti njihove pojedinačne vrijednosti.
Rashodi amortizacije obračunavaju se prema odredbama članka 12. Zakona o porezu na dobit (Narodne novine, broj 177/04 i 90/05).

Klasa:410-19/05-01/209 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 2.9.2005.

Osnovica za obračun poreza na dodanu vrijednost - rabljena vozila 

Društvo "A" d.o.o., Zagreb, obratilo nam se s upitom može li pravna osoba prilikom prodaje rabljene brodice, koja je kupljena od fizičke osobe, pa prilikom nabave nije bio odbijen pretporez, postupiti u skladu s člankom 8. stavak 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, prema kojem se pri isporuci rabljenih osobnih vozila porezna osnovica može smanjiti za nabavnu cijenu, ako pri nabavi nije mogao biti odbijen pretporez.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 8. stavak 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) i članka 51. stavak 16. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 - ispravak), pri isporuci rabljenih osobnih vozila porezna osnovica utvrđuje se kao razlika između prodajne i nabavne cijene, ako pri nabavi nije mogao biti odbijen pretporez.
Plovni objekt u smislu članka 5. stavak 3. Pomorskog zakonika (Narodne novine, broj 181/04) je pomorski objekt namijenjen za plovidbu morem. Plovni objekt može biti brod, ratni brod, jahta ili brodica.
Shodno navedenom, odredbe članka 8. stavak 7. Zakona odnose se isključivo na osobna vozila (automobile) namijenjena za kretanje po cesti, a ne na plovila. Stoga, porezni obveznik, u ovom slučaju društvo "A" d.o.o., pri isporuci rabljene brodice ne može osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost umanjiti za nabavu vrijednost, nego poreznu osnovicu čini ukupna naknada za isporučeno dobro što je propisano člankom 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upite.

Klasa:410-19/05-01/123 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 15.7.2005.

Troškovi usluga pri uvozu dobara 

Društvo za međunarodno otpremništvo "A" Zagreb, obratilo nam se s pitanjima:
1. Jesu li usluge prijevoza i špedicije u željezničkom prometu pri uvozu dobara u Republiku Hrvatsku, koje se odnose na dionicu puta n tuzemstvu, oslobođene od plaćanja poreza na dodanu vrijednost ako su uključene u poreznu osnovicu prilikom postupka uvoznog carinjenja?
2. Je li domaći špediter u računu što ga ispostavlja naručitelju prijevoza obvezan, obračunati porez na dodanu vrijednost na usluge prijevoza i špedicije u željezničkom prometu, ako je vrijednost tih usluga uključena u carinsku osnovicu i na nju je obračunan porez na dodanu vrijednost prilikom uvoza?
3. Treba li porezni obveznik posjedovati jedinstvenu carinsku deklaraciju prilikom ispostavljanja računa, u slučaju daj e riječ o oslobođenju iz članka 12. stavak 1. točka 12. Zakona o porezu na dodanu vrijednost?
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
1. Prema odredbama članka 2. stavak 1. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04), porez na dodanu vrijednost plaća se na uvoz dobara u tuzemstvo pri čemu se pod uvozom razumijeva i unos i prijam i drugi oblici uvoza dobara.
Odredbom članka 9. stavak l. Zakona poreznu osnovicu pri uvozu čini carinska
osnovica utvrđena prema carinskim propisima, uvećana za carinu, druge pristojbe i posebne poreze koji se plaćaju u postupku uvoznoga carinjenja.
Shodno navedenom, ako je u računu koji prati uvoz dobara iskazan i trošak prijevoza i špedicije u željezničkom prometu što se odnosi na dionicu puta u tuzemstvu, poreznu osnovicu čini carinska osnovica koju utvrđuje carinarnica, a u koju je uračunata vrijednost dobra i druga davanja što se uključuju u carinsku osnovicu prema carinskim propisima.
2. Prema odredbama članka 12. točke 14. i 15. Zakona o porezu na dodanu vrijednost plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su usluge u vezi s uvozom dobara, kada je vrijednost takvih usluga uključena u poreznu osnovicu u skladu s odredbom članka 9. stavak l. ovoga Zakona, te usluge prijevoza što ih u tuzemstvu pri uvozu dobara obave Hrvatske željeznice.
3. Porezni obveznik koji ispostavlja račun za usluge što su u smislu članka 12. točke 14. Zakona oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost mora posjedovati jedinstvenu carinsku deklaraciju koja mu služi kao dokaz za oslobođenje od obračunavanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-01/05-01/684 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 25.5.2005.

Priznavanje popusta na prodaju vozila tijekom promotivne kampanje 

Društvo "A" d.o.o., Zagreb, obratilo nam se s upitom o priznavanju popusta na prodaju vozila tijekom promotivne kampanje na način da bi kupcima umjesto uobičajenog popusta poklanjao bankovnu karticu s određenim iznosom (npr. 10.000,00 kuna) te dodatni popust na način da bi tijekom promocije osigurao svim kupcima određeni popust (npr. 8.000,00 kuna), ali bi se u svakom oglasu nalazila jedna šifrirana poruka, te bi kupac koji razbije šifru dobio 2.000,00 kuna dodatnog popusta. U stvari, bi prema navodima u upitu svaki kupac dobio ukupan popust od 10.000,00 kuna bez obzira je li uspio ili ne razbiti šifru.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 8. stavak 1. i stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 82/04), poreznu osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost čini naknada za isporučeno dobro ili uslugu. Naknadom se smatra sve ono što primatelj isporuke treba dati ili platiti za obavljenu isporuku, osim poreza na dodanu vrijednost.
U poreznu osnovicu ne ulaze sniženja cijene i popusti koji se kupcu odobre u trenutku ispostavljanja računa.
Prema tome, u smislu propisa o porezu na dodanu vrijednost, poreznu osnovicu umanjuju samo popusti koji su kupcu odobreni i iskazani u računu.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/04-01/288 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 16.11.2004.

Naknade za veterinarsko-zdravstvene preglede 

Veterinarska stanica obratila nam se s pitanjima o obvezi obračunavanja poreza na dodanu vrijednost na naknade koje se ubiru temeljem članka 108. stavak 1. točka 3. i 4. Zakona o veterinarstvu (Nar. nov., broj 70/97, 105/01 i 172/03). Postavljaju pitanje je li ispravno obračunavati porez na dodanu vrijednost na ukupan iznos naknade, budući da je određeni % naknade prihod Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva, odnosno Fonda za zaštitu životinja kojeg prema članku 109. Zakona o veterinarstvu osniva Vlada Republike Hrvatske, na koje odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 108. stavak 1. točka 3. Zakona o veterinarstvu, za veterinarsko-zdravstvene preglede koje obavljaju ovlašteni veterinari naknade propisuje ministar i prihod su u visini 15% Fonda za zdravstvenu zaštitu životinja, a u visini od 85% ovlaštene veterinarske stanice. Prema odredbi točke 4. istoga članka, visinu naknade za izdavanje svjedodžbi propisuje ministar i 70% naknade je prihod Fonda za zdravstvenu zaštitu životinja, a 30% je prihod ovlaštene veterinarske organizacije.
Prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar, nov., broj 47/95 do 82/04), poreznu osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost čini naknada za obavljenu isporuku, a naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
Prema odredbi članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 55/04), u naknadu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe (prolazne stavke).
Budući da dio naknade za veterinarske preglede nije prihod veterinarske stanice već pripada Fondu za zaštitu životinja, odnosno ubire se u njihovo ime, porezni obveznik - veterinarska stanica treba na računu koji izdaje za obavljene usluge, posebno iskazati dio naknade koji ubire u ime Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva odnosno Fonda za zaštitu životinja i tada se taj dio naknade smatra prolaznom stavkom i ne ulazi u osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o našem mišljenju izvijestite stranku.

Klasa:410-19/03-01/342 Ur. broj:513-07-21-01/04-4 Zagreb 4.11.2004.

Obračun poreza na dodanu vrijednost 

Uputili ste nam pitanje u vezi oporezivanja porezom na dodanu vrijednost naknada što se plaćaju za upisivanje oporuka u Hrvatski upisnik oporuka. Prema članku 11. Pravilnika o hrvatskom upisniku oporuka (Narodne novine, broj 135/03) naknadu su dužni plaćati korisnici - javni bilježnici, odvjetnici i osobe koje su napravile oporuku. Obzirom da u praksi javni bilježnici plaćaju naknadu u Hrvatski upisnik oporuka za stranku koja je kod njih sastavila ili pohranila oporuku, postavljeno je pitanje jesu li javni bilježnici obvezni na navedenu naknadu obračunati porez na dodanu vrijednost kad ispostavljaju račun stranci za obavljenu uslugu. Visina naknade propisana je Pravilnikom o hrvatskom upisniku oporuka, a upisnik vodi Hrvatska javnobilježnička komora temeljem članka 68. Zakona o nasljeđivanju (Narodne novine, broj 48/03).
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) na isporuke dobara i usluga koje obavi poduzetnik u okviru svoje gospodarske ili poduzetničke djelatnosti u tuzemstvu uz naknadu plaća se porez na dodanu vrijednost.
Odredbama članka 8. stavak 1. Zakona i članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 - ispravak) propisano je da osnovicu poreza na dodanu vrijednost ćini naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe (prolazne stavke).
Shodno navedenom, ako javni bilježnik naknadu za upis oporuke naplaćuje u ime stranke, a za račun Hrvatskog upisnika oporuka, tada se naknada za upis smatra prolaznom stavkom koja ne ulazi u osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost u smislu članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost. Međutim, ako javni bilježnik osim naknade propisane Pravilnikom o hrvatskom upisniku oporuka naplaćuje od stranke naknadu za obavljeni posao, tako naplaćena naknada podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.

Klasa:410-19/03-01/429 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 11.3.2004.

Oporezivanje porezom na dodanu vrijednost ribolovnih dozvola Veza: Vaše pismo od 8. studenoga 2003. godine

U svezi s pitanjima o oporezivanju porezom na dodanu vrijednost ribolovnih dozvola za športsko-rekreacijski ribolov u skladu s odredbom članka 22. Zakona o slatkovodnom ribarstvu (Nar. nov., broj 106/01 i 7/03 - u daljnjem tekstu: Zakona), očitujemo se u nastavku.
Prema odredbi članka 22. Zakona, dozvole za rekreacijsko-športski ribolov izdaje Ministarstvo nadležno za slatkovodni ribolov (Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva - u daljnjem tekstu: Ministarstvo) ovlašteniku ribolovnog prava posredstvom Saveza (Hrvatskog športsko ribolovnog saveza - u daljnjem tekstu: Savez). Ribiči kupuju dozvole od ovlaštenika ribolovnog prava za određeno ribolovno područje. Savez prema odredbi članka 19. stavak 1. točka 5. Zakona, raspodjeljuje dozvole za ribolov ovlaštenicima ribolovnog prava na određenom području. Ovlaštenici ribolovnog prava su prema odredbi članka 25. Zakona, fizičke i pravne osobe koje to pravo stječu na temelju javnog natječaja kojeg provodi Ministarstvo. Prema navodima u upitu ovlaštenici ribolovnog prava za rekreacijsko-športski ribolov su u 90% slučajeva športsko ribolovne organizacije. Sredstva uplaćena na ime naknade za dozvole za rekreacijsko-športski ribolov prema odredbi članka 64. stavak 1. i 2. Zakona, su prihod ovlaštenika ribolovnog prava, Saveza i državnog proračuna, a raspoređuju se na slijedeći način:
Ovlašteniku ribolovnog prava raspoređuje se 80% sredstava koja se koriste sukladno gospodarskoj osnovi i godišnjem planu, a najmanje 50% od tih sredstava se mora koristiti za poribljavanje ribolovnih voda u tekućoj kalendarskoj godini. Savezu se raspoređuje 10% sredstava koja se smiju koristiti samo za unapređivanje rekreacijsko-
športskog ribolova, edukaciju članova te poslove iz članka 19. stavak 1. Zakona, koje Savez obavlja kao javne ovlasti. Iznos od 10% od naknade za dozvole prihod su državnog proračuna, a uplaćuju se na poseban račun Ministarstva i koriste za financiranje monitoringa ribljeg fonda. Visina naknade za izdavanje dozvola propisana je Pravilnikom o dozvolama za rekreacijsko-športski ribolov (Nar. nov., broj 187/03).
Na temelju naprijed navedenih odredbi propisa o slatkovodnom ribarstvu, zaključujemo slijedeće:
Ovlaštenici ribolovnog prava koji prema odredbi članka 22. Zakona, prodaju dozvole ribičima, obavljaju isporuke u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 127/00). Ako su porezni obveznici tada su na naknadu za prodane dozvole (80% od propisane cijene) obvezni obračunati PDV. Ostvarena naknada u visini od 80% od propisane cijene dozvole predstavlja bruto iznos iz kojeg se preračunatom stopom od 18,0328% izračuna iznos obveze PDV-a.
Dio naknade od cijene dozvole u iznosu od 10% koji prema odredbama Zakona, pripada Savezu, nije naknada za obavljenu isporuku, već predstavlja dotaciju koju Savez dobija na temelju Zakona, za obavljanje javnih ovlasti i čija je namjena odnosno trošenje Zakonom propisano.
Pitanja vezana za dokumentaciju koja trebaju slijediti proceduru distribucije i prodaje dozvola te tko je obvezan doznačiti 10% naknade u državni proračun i uz kakvu dokumentaciju, nisu predmet poreznih propisa. 

Klasa:410-19/03-01/372 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 9.3.2004.

Obveza plaćanja PDV-a na licenciju za korištenje softvera 

Društvo "A" d.o.o., obratilo nam se s pitanjem o obvezi plaćanja PDV-a na licenciju za korištenje softvera koju plaćaju inozemnom poduzetniku. Društvo uvozi softverske pakete kupljene od inozemnog poduzetnika i neotvorene i neizmijenjene ih prodaje u tuzemstvu. Softverske pakete kupuju po cijeni koju čini cijena medija, a naknadno po odjavi prodanih softverskih paketa šalju odjavu inozemnom poduzetniku, na temelju čega im on ispostavlja račun za licenciju.
Naše je mišljenje:
Na temelju podataka iz upita zaključujemo da se radi o uvozu dobara (softverskih programskih paketa). Porez na dodanu vrijednost pri uvozu dobara obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi carinski postupak zajedno s obračunom i naplatom carinskog duga.
Poreznu osnovicu pri uvozu dobara u skladu s odredbom č1anka 9. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 127/00), čini carinska osnovica utvrđena prema carinskim propisima, uvećana za carinu, druge pristojbe i posebne poreze koji se plaćaju u postupku uvoznog carinjenja.
Prema odredbi članka 38. točka c) Carinskog zakona (Nar. nov., broj 78/99 do 47/03), u carinsku vrijednost robe koja se uvozi uključuju se između ostalog i licencijski troškovi koje kupac izravno ili neizravno mora platiti kao uvjet za prodaju robe, ako ti troškovi nisu uključeni u stvarno plaćenu ili plativu cijenu.
Prema odredbi članka 12. točka 14. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, porez se ne plaća na usluge u svezi s uvozom dobara, kada je vrijednost takvih usluga uključena u poreznu osnovicu u skladu s odredbom članka 9. stavak 1. Zakona.
U skladu s navedenim, ako je vrijednost naknade za licenciju u skladu sa carinskim propisima, uključena u carinsku, a time i u osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost, naknada za licenciju koju inozemni poduzetnik obračuna uvozniku, oslobođena je poreza na dodanu vrijednost temeljem odredbe članka 12. točka 14. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Ako navedena naknada za licenciju nije uključena u carinsku, a time i poreznu osnovicu pri uvozu, tada je prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 1. u svezi s odredbom članka 5. stavak 5. Zakona, mjesto oporezivanja ove usluge u Hrvatskoj gdje je sjedište poduzeća primatelja, te je hrvatski poduzetnik obvezan prema odredbi članka 19. stavak 2. Zakona, obračunati i uplatiti porez temeljem računa koji za licenciju primi od inozemnog poduzetnika. Poduzetnik - obveznik poreza na dodanu vrijednost porez plaćen temeljem odredbe članka 19. stavak 2. Zakona, u skladu s odredbom članka 20. Zakona i članka 110. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 198/03), može odbiti kao pretporez.

Klasa:410-19/04-01/14 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 6.2.2004.

Plaćanje PDV-a po stopi 0% na vodič "A" 

Društvo (d.o.o.)"B" zatražilo je mišljenje o tome plaća li se porez na dodanu vrijednost po stopi od 0%, prema članku 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), na vodič «A» koji sadrži informacije i podatke vezane uz uslužne djelatnosti.
Odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju neperiodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2.izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
Knjigama se u smislu Zakona i Pravilnika ne smatraju, između ostalog, telefonski imenici, vozni redovi, cjenici, kalendari, rokovnici, različiti prospekti, katalozi, turistički vodiči, turističke karte, mape, prigodni prezentacijski materijali u obliku knjige te drugi informativni materijali.
Prema tome, budući da je u konkretnom slučaju riječ o publikaciji koja ima obilježja informativnog materijala i turističkog vodiča, isti se ne može smatrati knjigom prema odredbama članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona, odnosno članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, pa podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi od 22%.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/03-01/441 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb12.1.2004.Naknada za koncesiju Koordinacija udruga "A" obratila nam se s upitom da li je društvo za obavljanje komunalnih djelatnosti pravilno postupilo obračunavši porez na dodanu vrijednost na naknadu za koncesiju koja je uvrštena u strukturu cijene osnovnih komunalnih usluga.
Odgovaramo u nastavku.
Prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i članku 51. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 198/03) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Naknada za koncesiju društvu za obavljanje komunalnih djelatnosti predstavlja trošak, koji ono prevaljuje na krajnjeg korisnika i dio je ukupne naknade koja predstavlja osnovicu na koju se obračunava porez na dodanu vrijednost. Društvo za obavljanje komunalne djelatnosti ispravno je postupilo obračunavši porez na dodanu vrijednost na ukupnu naknadu.
Molimo da s odgovorom upoznate podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/416 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 18.12.2003.

Naknada za uporabu radijske frekvencije 

U dopisu što nam ga je uputila gospoda "A", postavljen je upit je li društvo "B" pravilno postupilo obračunavši porez na dodanu vrijednost na prefakturiranu naknadu za uporabu radijskih frekvencija za radio stanicu koja se nalazi na plovilu što ga, temeljem financijskog leasinga, otplaćuju toj tvrtki. Zatražili su i tumačenje o tome je li moguće da im navedeno društvo fakturira ovu naknadu kao prolaznu stavku, te da se s tog osnova ne obračunava porez na dodanu vrijednost?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 47/95 do 73/00) i članku 51. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.
U priloženom dopisu navedeno je da je društvo "B" naknadu za uporabu radijskih frekvencija platilo u svoje ime i za svoj račun, jer je plovilo u njihovu vlasništvu za sve vrijeme trajanja najma, te je stoga naknadu, kojom ih je zadužio Hrvatski zavod za telekomunikacije računom broj : PL-00382/202-243, fakturiralo korisniku leasinga.
Društvo je bilo obvezno obračunati porez na dodanu vrijednost na ukupan iznos računa, jer u konkretnom slučaju nije riječ o prolaznim stavkama u smislu odredbe članka 51. stavak 10. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost kojim je propisano da u naknadu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelje upita. 

Klasa:410-19/03-01/409 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 9.12.2003.

PDV na iznos poreza na cestovna motorna vozila 

Društvo "A", postavilo nam je pitanje plaća li se porez na dodanu vrijednost na iznos poreza na cestovna motorna vozila za koji ih leasing društvo s kojim imaju sklopljen ugovor o operativnom leasingu tereti, na koje u nastavku odgovaramo.
Porez na cestovna motorna vozila prema odredbi članka 17. Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave (Nar. nov., broj 117/93 do 147/03) plaćaju pravne i fizičke osobe koje su vlasnici registriranih osobnih automobila i motocikla.
Kod operativnog leasinga predmet leasinga nalazi se u stvarnom i gospodarskom vlasništvu davate1ja leasinga i on je obveznik plaćanja poreza na cestovna motorna vozila.
Plaćeni porez za njega predstavlja trošak i on ga temeljem ugovornog odnosa prevaljuje na korisnika leasinga. U tom smislu, zaračunati odnosno "prefakturirani" porez je zapravo nadoknada učinjenih izdataka leasing društva koje on prevaljuje na korisnika leasinga i čini dio ukupne naknade koja čini osnovicu na koju se obračunava i plaća porez na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim miš1jenjem upoznate stranku. 

Klasa:410-01/03-01/1084 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 26.11.2003.

Plaćanje utvrđene obveze poreza na dodanu vrijednost 

Porezni obveznik - pravna osoba "A" dostavila nam je 6.11.2003. godine upit koji se odnosi na plaćanje utvrđene obveze poreza na dodanu vrijednost po poreznom rješenju donesenom u postupku inspekcijskog nadzora od strane ovlaštenih službenika Područnog ureda Rijeka. Nadzorom je utvrđeno da porezni obveznik na obavljene usluge iznajmljivanja soba i apartmana u vlastito ime i za vlastiti račun nije obračunavao i plaćao porez na dodanu vrijednost na puni iznos naknade, nego samo na dio naknade- proviziju. Budući da je izjavio žalbu na porezno rješenje Samostalna služba za drugostupanjski upravni postupak odbila, porezni obveznik postavlja pitanje je su li korisnici usluga iznajmljivanja (kupci) dužni prihvatiti knjižne note o terećenju za razliku obveze poreza na dodanu vrijednost utvrđene u postupku inspekcijskog nadzora.
Naime, prema odredbi članka 4. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, br. 60/96 do 58/03) poduzetnik koji obavlja isporuku u vlastito ime i za vlastiti račun, obračunava i plaća porez na punu naknadu isto kao i komisionar koji nastupa u vlastito ime a za tuđi račun.
Odredbom članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, br. 47/95 do 73/00) propisano je da osnovicu poreza na dodanu vrijednost čini naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Mogućnosti i načini ispravka osnovice poreza na dodanu vrijednost propisani su člankom 8. stavak 3. Zakona i člankom 53. Pravilnika.
Prema spomenutim odredbama Zakona i Pravilnika ispravka porezne osnovice odnosno obveze poreza se može obaviti samo ako i isporučitelj i primatelj na propisan način i za isti iznos isprave porez odnosno pretporez.
Ispravak porezne osnovice odnosno obveze poreza isključivo je predmet obvezno-pravnog odnosa između isporučitelja i primatelja dobara ili usluga, a nikako Porezne uprave.
Ako porezni obveznik ne ispravi osnovicu poreza na dodanu vrijednost sukladno naprijed navedenim člancima, obvezu poreza na dodanu vrijednost koja je utvrđena u postupku inspekcijskog nadzora u svojim poslovnim knjigama evidentirati će na teret rashoda a u korist obveze poreza u razdoblju kada je porezno rješenje postalo konačno i izvršno.
S navedenim upoznajte podnositelja upita. 

Klasa:410-01/03-01/1086 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 24.11.2003.

Porezna obveza u svezi s kupoprodajom poslovnog objekta 

Društvo "A", postavilo nam je pitanje o poreznim obvezama u svezi s kupoprodajom poslovnog objekta koji su kupili od poduzeća "B".
Prema navodima u upitu dana 26. rujna 2003. godine sklopljen je ugovor o kupnji trgovačkog poslovnog objekta u Župi Dubrovačkoj izgrađenog poslije 31. prosinca 1997. godine s pripadajućim zemljištem, a tim osnovnim ugovorom društvo "A" se obvezao preuzeti 21 zaposlenog djelatnika te otkupiti dio opreme i dio zaliha koje su kompatibilne s njegovom djelatnosti. Budući da nastavljaju u objektu obavljati istu djelatnost kao i do sada, postavljaju pitanje smatra li se ovakav prijenos, prijenosom gospodarske cjeline u smislu odredbe člana 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 73/00)?
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ako se neka gospodarska cjelina ili pogon u cijelosti prenese, tada je osnovica za obračun poreza pojedinačna naknada za svaki preneseni predmet s tim, da zbroj svih pojedinačnih naknada čini ukupnu naknadu za tu gospodarsku cjelinu ili pogon umanjenu za vrijednost nekretnina koje se oporezuju po posebnom propisu. Preuzeti dugovi se ne odbijaju od porezne osnovice.
Odredbom članka 8. stavak 8. Zakona, propisano je pojednostavljenje pri oporezivanju gospodarske cjeline ili pogona, na način da se porez na dodanu vrijednost ne plaća, odnosno taj se prijenos smatra neoporezivim, ako stjecatelj gospodarske cjeline obračunani porez može odbit kao pretporez.
Prema odredbi članka 55. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 58/03), propisano je ako se prilikom prijenosa gospodarske cjeline ili pogona mora izračunati porezna osnovica, ona se utvrđuje prema naknadi za svako pojedinačno dobro. Ako pri isporuci nije utvrđena naknada za svako isporučeno dobro, potrebno je utvrđeni ukupni iznos naknade za prenesenu gospodarsku cjelinu ili pogon podijeliti na naknadu za svako preneseno dobro. Pri podjeli ukupne naknade polazi se od knjigovodstvene vrijednosti dobara utvrđenih u posljednjoj bilanci isporučitelja, pri čemu se preuzeti dugovi ne odbijaju od porezne osnovice. Nekretnine koje su u sastavu gospodarske cjeline ili pogona, a koje se u smislu odredbe članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona i članka 9. stavak 1. i 2. Pravilnika, ne smatraju novoizgrađenim, oporezuju se porezom na promet nekretnina.
Prema odredbi članka 33. Općeg poreznog zakona ("Narodne novine", broj 127/00, 86/01 i 150/02), gospodarstvenu cjelinu čini jedno ili više gospodarstvenih dobara, a gospodarstveno dobro je stvar, pravo ili druga gospodarstvena korist koja se može samostalno procijeniti pri čemu se više stvari, prava ili gospodarstvenih koristi procjenjuje kao jedno gospodarstveno dobro, ako to s obzirom na svrhu i njihovu gospodarstvenu povezanost odgovara uobičajenom shvaćanju.
Iz navedenih odredbi Općeg poreznog zakona, koje daju samo općenitu definiciju gospodarstvene cjeline, dade se zaključiti da je za određenje gospodarske cjeline ili pogona, bitno da preneseni dio predstavlja zasebnu gospodarsku cjelinu koja nastavlja obavljati prepoznatljivu dotadašnju djelatnost.
Iz odredbi članka 8. stavak 8. Zakona, članka 55. stavak 2. Pravilnika i članka 33. Općeg poreznog zakona, proizlazi da pojam gospodarske cjeline u poreznom smislu, obuhvaća prijenos gospodarske cjeline i u računovodstvenom odnosno bilančnom smislu, na način da dio gospodarske cjeline čini ukupnost stvari, prava i obveza što se odnose na tu gospodarsku cjelinu ili pogon s obzirom na svrhu i gospodarstvenu povezanost radi obavljanja dosadašnje djelatnosti.
O prijenosu gospodarske cjeline u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost, radi se kada se prenosi gospodarska cjelina ili pogon koji može nastaviti samostalno obavljati dotadašnju djelatnost, ali je pri tome bitno da se kao sastavni dio te gospodarske cjeline, prenesu stvari, prava (potraživanja) i obveze koje se odnose na gospodarsku cjelinu.
Iz podataka danih u upitu i priloženog Ugovora o kupnji nekretnine, može se zaključiti da se ne radi o prijenosu gospodarske cjeline u smislu odredbe članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-01/03-01/1027 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 17.11.2003.

Smanjenje porezne obveze zbog nemogućnosti naplate 

Hrvatski zavod za javno zdravstvo, obratio nam se s pitanjem može li ispraviti obvezu PDV-a u skladu s odredbom članka 79. stavak 3. i članka 109. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 73/00) za iznose računa koje im je Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje vratio jer im zbog prekoračenja ugovorene bodovne realizacije nije u mogućnosti platiti? Od Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, koji nije obveznik PDV-a i nije mogao koristiti odbitak pretporeza, pa prema tome nije mogao niti dati izjavu da je ispravio odbitak pretporeza u smislu odredbe članka 8. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 73/00), primili su izjavu o nemogućnosti plaćanja tih računa.
Stranci je potrebno odgovoriti da u skladu s odredbom članka 8. stavak 3. Zakona, nije moguće smanjenje porezne obveze na ovaj način, o čemu smo se očitovali i u našem pismu klasa: 410-19/03-01/87 od 18. rujna 2003. godine.

Klasa:410-19/03-01/293 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 13.11.2003.

Osnovica za obračun poreza na dodanu vrijednost 

U povodu traženja suglasnosti na mišljenje Područnog ureda Rijeka, a u vezi upita društva "A" da li se djelatnost prodaje ribolovnih dozvola koju Hrvatski savez za športski ribolov na moru temeljem ugovora obavlja za Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva smatra poduzetničkom djelatnošću koja podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost, te na koju osnovicu je potrebno obračunati porez na dodanu vrijednost.
Odgovaramo u nastavku.
Suglasni smo s vašim odgovorom, prema kojem se prodaja ribolovnih dozvola smatra poduzetničkom djelatnošću koja podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost u smislu odredbi članka 2. stavci 1.i 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00). Poreznu osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost čini naknada koju dobiva Hrvatski savez za športski ribolov, a u koju nisu uračunata sredstva koja predstavljaju druga poticajna sredstva iz proračuna u smislu članka 51. stavak 13. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03). Ako u ostvarenoj naknadi nije posebno iskazan porez na dodanu vrijednost, potrebno je poreznu obvezu obračunati primjenom preračunate stope od 18,0328% prema odredbi članka 57. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.

Klasa:410-01/03-01/986 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 27.10.2003.

Ugovor o zakupu poslovnog prostora 

Igračnica "A" sklopila je ugovor o zakupu poslovnog prostora sa hotelom "B". Ugovorom je određena cijena najma mjesečno, a dogovoreno je i umanjenje cijene zakupa za iznos ulaganja u prostor. Svojstvo investitora u izvođenju radova ima isključivo zakupodavac, a ulaganja i vlasništvo nad istima pripadaju zakupoprimcu. S obzirom na navedeno postavljaju pitanje o osnovici poreza na dodanu vrijednost prilikom zakupa poslovnog prostora.
Odgovaramo u nastavku.
Prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 47/95 do 73/00) i članku 51. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.
U skladu s navedenim osnovicu poreza na dodanu vrijednost čini ukupni iznos naknade, bez obzira na ugovoreni iznos ulaganja koji će izvršiti zakupoprimac. Naime, iznos ugovorenih ulaganja od strane zakupoprimca u zakupljeni poslovni prostor podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost budući da prema članku 8. Zakona poreznu osnovicu čini ukupna naknada za obavljenu uslugu (najam poslovnog prostora). Iznos ulaganja u unajmljeni poslovni prostor je samo dio ukupne naknade nadoknađene na način ulaganja sredstava u unajmljeni poslovni prostor.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/271 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 25.9.2003.

Porez na dodanu vrijednost na kamate 

Ljekarne "A", uputile su nam dopis u kojemu navode da su od fizičke osobe koja je u sustavu poreza na dodanu vrijednost uzimali kratkoročne pozajmice. Fizička osoba je na pozajmice zaračunavala kamatu 6%, a na kamatu 22% poreza na dodanu vrijednost, koji je iskazivala kao obvezu poreza na dodanu vrijednost, dok su Ljekarne "A" zaračunani porez na dodanu vrijednost na kamatu odbijale kao pretporez. Postavili su upit jesu li postupili u skladu sa Zakonom o porezu na dodanu vrijednost?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je, između ostalog, da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobra ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
Odredbom članka 51. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 60/96 do 58/03) propisano je da poreznu osnovicu kod usluga kreditiranja čini ugovorena kamata. Ako je ugovorena kamata niža od 6% godišnje, poreznu osnovicu čini kamata od 6% godišnje.
U skladu s odredbama članka 15. stavak 1. i stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost porezni obveznik mora ispostaviti račun za isporučena dobra ili obavljene usluge, te na računu posebno iskazati porez na dodanu vrijednost. Račun je svaka isprava prema kojoj porezni obveznik ili osoba kojoj on naloži obračunava isporučena dobra i obavljene usluge, bez obzira kako se ta isprava naziva u poslovnom prometu.
Prema tome, ako je davatelj kratkoročne pozajmice fizička osoba koja je u sustavu poreza na dodanu vrijednost, dužna je obračunati porez na dodanu vrijednost na kamatu - naknadu za uslugu financiranja Ljekarničkoj ustanovi, koja je također u sustavu poreza na dodanu vrijednost.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/53 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 9.6.2003.

Primjena članka 8. stavak 7. Zakona 

U svezi s upitom pod gornjim brojem glede primjene članka 8. stavak 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), a koji se odnosi na prodaju rabljenih mopeda i motocikla, izvješćujemo vas da smo suglasni s vašim odgovorom poreznom obvezniku što ste ga priložili dopisu.
U nastavku dajemo pojašnjenje.
Iznimno od odredbi članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, odredbom članka 8. stavak 7. istog Zakona propisano je da se pri isporuci rabljenih osobnih vozila porezna osnovica može smanjiti za nabavnu cijenu ako pri nabavi nije mogao biti odbijen pretporez.
Prema odredbi članka 51. stavak 16. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 60/96 do 58/03) pri prodaji na taj način nabavljenih rabljenih osobnih vozila porezna se osnovica utvrđuje kao razlika između prodajne i nabavne cijene.
Budući da se moped ne smatra motornim vozilom u smislu odredbi članka 4. stavak 1. točka 31. Zakona o sigurnosti prometa na cestama (Narodne novine, broj 59/96), što ste naveli u priloženom odgovoru, pri prodaji rabljenih mopeda ne mogu se primijeniti odredbe članka 8. stavak 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Takav promet podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost prema odredbama članka 2. stavak 1. Zakona, a poreznu osnovicu čini naknada Za isporučeno dobro prema odredbama članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Predmet oporezivanja prema odredbama članka 1. stavci 2. i 3. i članka 3. Zakona o posebnim
porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Narodne novine, od broja 139/97 do 107/01) jesu, među ostalim, određeni osobni automobili, motocikli i ostala motorna vozila, a promet ili stjecanje mopeda (vozila na motorni pogon), za razliku od motocikla (motornih vozila), nije predmet oporezivanja prema tom Zakonu. O tome smo dali mišljenje klasa: 410-19/00-01/52, ur. broj: 513-07/00-2, od 18. svibnja 2000. 

Klasa:410-19/03-01/137 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 9.4.2003.

Uvoz privremeno izvezene robe radi dorade u inozemstvo 

Na upit pod gornjim brojem o načinu obračunavanja poreza na dodanu vrijednost i utvrđivanju porezne osnovice za domaću robu koja se, u skladu s odredbama Carinskog zakona, nakon privremenog izvoza u okviru vanjske proizvodnje uvozi u Republiku Hrvatsku, odgovaramo u nastavku.
1. Prema odredbi članka 9. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) ako se neko dobro izveze u inozemstvo i u inozemstvu se oplemeni, pa izvoznik ili netko drugi to dobro opet uveze, tada se porezna osnovica utvrđuje prema naknadi plaćenoj za oplemenjivanje. Ako takva naknada nije plaćena, tada se porezna osnovica utvrđuje prema vrijednosti povećanoj zbog oplemenjivanja.
Člankom 56. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisano je da se privremeni izvoz dobara radi dorade ili oplemenjivanja ne smatra izvozom u smislu Zakona. Ako se neko dobro privremeno izvozi radi dorade ili oplemenjivanja pri čemu se ne prenosi mogućnost raspolaganja dobrom na inozemnog poduzetnika i nakon dorade odnosno oplemenjivanja se to dobro vraća tuzemnom naručitelju, porezna se osnovica utvrđuje prema carinskim propisima.
U skladu sa člankom 7. stavak 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost porez obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi postupak uvoznoga carinjenja zajedno s obračunom i naplatom carinskoga duga, prema propisima i obračunu o naplati carinskoga duga.
2. U svezi pitanja o postupku vanjske proizvodnje u svrhu popravka robe bez naknade
zbog ugovorne ili jamstvene obveze, ako se carinarnici dokaže da je roba besplatno popravljena,
riječ je o isporuci koja nije oporeziva porezom na dodanu vrijednost u smislu članka 10. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost kojim je propisano da ako isporučitelj u jamstvenom roku zamijeni isporučeno dobro drugim istovrsnim dobrom, iste ili približno iste kakvoće i vrijednosti ta
isporuka nije oporeziva. 

Klasa:410-19/02-01/272 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb11.3.2003.Povrat poreza na dodanu vrijednost Poduzeće "A" obratilo nam se s pitanjem postoji li mogućnost povrata poreza na dodanu vrijednost u dijelu koji se odnosi na obračunani porez na dodanu vrijednost sadržan u nenaplaćenim računima izdanim poduzeću koje je otišlo u stečaj. Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 8. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) ako se porezna osnovica naknadno promijeni zbog različitih vrsta popusta ili nemogućnosti naplate, tada poduzetnik koji je isporučio dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza, tak nakon što poduzetnik kome su isporučena dobra ili obavljene usluge ispravi (smanji) odbitak pretporeza i o tome pisano izvijesti isporučitelja.
Članak 52. stavci 1. i 2. Pravilnika o porez na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisuje ako se porezna osnovica naknadno umanji zbog različitih vrsta popusta koje isporučitelj daje primatelju ili zbog nemogućnosti naplate, tada se umanjuje porezna osnovica samo u slučaju kada i isporučitelj i primatelj ispravljaju poreznu osnovicu odnosno porez i pretporez.
Prema odredbama Zakona i Pravilnika nije dozvoljen jednostrani ispravak porezne obveze zbog nemogućnosti naplate. Porez koji obračuna isporučitelj za primatelja dobra ili usluge - poreznog obveznika predstavlja pretporez koji on odbija od svoje porezne obveze.
U skladu s navedenim, ako dođe do ispravka porezne osnovice odnosno obveze poreza, tada se ispravak može obaviti samo na način da i isporučitelj i primatelj na propisani način i za isti iznos isprave porez odnosno pretporez.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-01/03-01/65 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 6.2.2003.

Prijenos gospodarske cjeline sa svim obvezama i potraživanjima 

Društvo "A" postavilo nam je slijedeća pitanja:
1. Kad se obrt - trgovina prenese na drugu osobu kao prijenos gospodarske cjeline sa svim obvezama i potraživanjima, treba li obrt sadašnjeg vlasnika zatvoriti, a otvoriti novi obrt na budućeg vlasnika (što iziskuje ponovni izlazak komisije za ispunjavanje minimalno-tehničkih uvjeta) ili se ispuni samo obrazac RL-3 za promjenu vlasnika?
2. Da li se radi konačni obračun PDV-a u roku od tri mjeseca od promjene i da li se u konačnom obračunu plaća PDV-e na zalihu robe u trgovini i da li ta zaliha ide u dohodak na kraju godine kada se radi porezna prijava poreza na dohodak?
Naše je mišljenje:
1. Pitanje u svezi s načinom na koji se mora obaviti prijenos obrta na novog vlasnika nije porezno pitanje, već pitanje primjene Zakona o obrtu ("Narodne novine", broj 77/93 do 71/01) o čemu se treba očitovati Ministarstvo za obrt, malo i srednje poduzetništvo.
2. Ako je cijeli obrt prenijet kao gospodarska cjelina (oprema, zalihe, potraživanja i obveze) na drugu osobu koja porez na dodanu vrijednost može odbiti kao pretporez, tada se ne plaća porez na dodanu vrijednost, a taj se prijenos smatra neoporezivim, kako je to propisano odredbom članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00).
Zbog konačnog zaduživanja porezom na dodanu vrijednost, potrebno je da dosadašnji vlasnik obrta podnese konačni obračun poreza na dodanu vrijednost za razdoblje oporezivanja odnosno razdoblje poslovanja u roku propisanom u članku 18. stavak 2. Zakona.
U konačnom obračunu koji će podnijeti dosadašnji vlasnik, budući da prenosi obrt kao gospodarsku cjelinu, nema obveze utvrđivanja poreza temeljem prijenosa zaliha robe i materijala te opreme, jer je sva ta imovina prenesena u okviru gospodarske cjeline za koju je propisano pojednostavljenje u postupku oporezivanja, ako stjecatelj ima pravo na odbitak pretporeza.
Prema odredbi članka 35. stavak 2. i 3. Pravilnika o porezu na dohodak ("Narodne novine", broj 54/01 i 2/03) u slučaju prodaje ili predaje (otuđenja) cijele gospodarstvene djelatnosti, pod uvjetom da sljednik preuzme u svoje poslovne knjige stvari i prava prema popisu dugotrajne imovine po vrstama, količinama i vrijednostima, te zalihe i tražbine i obveze koje se odnose na kratkotrajnu i dugotrajnu imovinu, radi se o nastavku poslovanja samostalne djelatnosti (radnje, obrta, slobodnog zanimanja i drugo) te se ne utvrđuje dohodak od otuđenja kod otuđitelja, jer je time osigurano kasnije oporezivanje skrivenih pričuva kod stjecatelja.

Klasa:410-19/02-01/503 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb  29.1.2003.

Porezni tretman tzv. naknade za neispunjenje garancijske obveze 

Društvo "A", postavilo nam je pitanje o poreznom tretmanu tzv. naknade za neispunjenje garancijske obveze prema Ugovoru o garancijskom zakupu hotelskog smještaja koji je društvo A" sklopio s društvom "B" iz Vodica, na koje odgovaramo u nastavku.
Prema navodima u upitu garancijski ili fiksni zakup hotelskog smještaja označava vrstu zakupa gdje turistička agencija zakupljuje određeni kapacitet u određenom vremenskom razdoblju fiksno tj. plaća ga u punom ugovorenom iznosu bez obzira je li ga uspjela prodati gostu ili je ostao prazan što proizlazi i iz odredbi članka 2. navedenog Ugovora.
U konkretnom slučaju, budući da je predmet Ugovora fiksni zakup, mišljenja smo da iznos koji agencija plaća hotelu na ime nepopunjenih kapaciteta kao garancijsku obvezu temeljem Ugovora, nije naknada štete već dio naknade za uslugu fiksnog zakupa, jer je predmet Ugovora -usluga fiksnog najma odnosno zakupa kapaciteta bez obzira hoće li on biti popunjen ili ne, pa je i porezna osnovica za obavljenu uslugu, ukupna naknada za obavljenu uslugu u skladu s odredbom članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00).
Molimo da o našem mišljenju izvijestite.

Klasa:410-19/02-01/469 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 11.12.2002.

Naknadno smanjenje porezne osnovice 

U svezi s upitom koji vam je postavilo društvo "A", o naknadnom smanjenju osnovice za obračun poreza na dodanu vrijednost za radove koje su naplatili putem Prava izdanih od Ministarstva financija, čijom prodajom na tržištu vrijednosnica ostvaruju gubitke od cca. 70% od nominalne vrijednosti prava, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge, a naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
Visinu naknade i način plaćanja naknade za isporučena dobra ili obavljene usluge, ugovaraju isporučitelj i primatelj isporuke i ona je jedan od elemenata obvezno-pravnog odnosa između isporučitelja i primatelja usluge.
Društvo "A" je ugovorila s primateljima isporuka naplatu putem Prava izdanih od strane Ministarstva financija odnosno dionica i udjela koji im putem tih Prava pripadaju.
Isporučitelj dobara ili usluga je za vrijednost obavljene isporuke kao protunaknadu primio ugovorenu vrijednost Prava odnosno dionica iii udjela.
Smanjenje porezne osnovice je u skladu s odredbom članka 8. stavak 3. Zakona, moguće ako se porezna osnovica promjeni naknadno zbog različitih vrsta popusta ili nemogućnosti naplate, na način da tada poduzetnik koji je isporučio dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza, tek nakon što poduzetnik kome su isporučena dobra ili obavljene usluge, ispravi (smanji) odbitak pretporeza i o tome pisano izvijesti isporučitelja,
Rizik prodaje Prava odnosno udjela i dionica na tržištu vrijednosnica ne utječe na visinu porezne osnovice za isporuke dobara i usluga. Smanjenje vrijednosti primljenih Prava odnosno dionica i udjela koje nastaje pri prodaji na tržištu vrijednosnica je u smislu poreznih propisa druga transakcija i ona ne utječe na visinu ugovorene naknade pri isporuci dobara i usluga. Do smanjenja porezne osnovice može doći samo ako primatelj dobara ili uslugu tu činjenicu prizna i ispravi iznos pretporeza na način kako je to propisano odredbom članka 8. stavak 3. Zakona. Porezni obveznik-isporučitelj dobara ili usluga ne može jednostranim činom zbog činjenice da je prodajom Prava odnosno dionica i udjela ostvario znatno manju vrijednost od nominalne vrijednosti, smanjiti obvezu poreza na dodanu vrijednost za obavljenu isporuku dobara ili usluga.

Klasa:410-19/02-01/1014 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 6.12.2002.

Plaćanje poreza korisnika potpora 

U svezi s vašim upitom trebaju li korisnici potpora plaćati porez na dodanu vrijednost, porez na dohodak i prirez na iznose bespovratne potpore koju će im vaše ministarstvo prema odluci Vlade Republike Hrvatske u okviru Programa potpora za inovacije za 2002. godinu, odobravati iz Državnog proračuna, naše je mišljenje:
Prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), porezom na dodanu vrijednost oporezuju se isporuke dobara i usluga koje obave poduzetnici-porezni obveznici.
Isporuka u općenitom smislu postoji kada isporučitelj daje primatelju gospodarsku vrijednost i za to prima određenu naknadu.
U svakom konkretnom slučaju se procjenjuje postoji li isporuka koja podliježe oporezivanju. Ako između primatelja i davatelja potpore postoji isporuka dobra ili usluge, tada potpora načelno predstavlja naknadu za obavljenu isporuku odnosno osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost u smislu odredbe članka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Međutim, prema odredbi članka 51. stavak 13. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) u naknadu ne ulaze iznosi primljeni po osnovi premija, regresa i drugih poticajnih sredstava iz proračuna.
Prema odredbama Zakona o porezu na dohodak ("Narodne novine", broj 127/00) nisu propisana oslobođenja od poreza na takve potpore, pa se prema tome primljene potpore smatraju primitkom od kojeg se utvrđuje dohodak.

Klasa:410-19/02-01/414 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 26.11.2002.

Odbitak poreza na temelju računa po kojem mu dobavljač odobrava casa sconto 

Na upit može li kupac - obveznik poreza na dohodak odbiti pretporez na temelju računa po kojem mu dobavljač odobrava casa sconto na neto iznos računa upućujući ga (pismeno ili usmeno) da prilikom plaćanja računa ustegne popust, te da ga pismeno izvijesti o točnom plaćenom iznosu bez posebno iskazanog poreza na dodanu vrijednost, a pravo na povrat pretporeza iskoristi u iznosu iskazanom na računu (neovisno o korištenom casa scontu), odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine od broja 47/95 do 73/00) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobra ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
U poreznu osnovicu ne ulaze sniženja cijene i popusti što se kupcu odobre u trenutku ispostavljanja računa, što je propisano člankom 8. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Odredbom članka 8. stavak 3. istog Zakona propisano je, među ostalim, da ako se porezna osnovica promijeni naknadno zbog različitih vrsta popusta ili nemogućnosti naplate, poduzetnik koji je i poručio dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza, tek nakon što poduzetnik kome su isporučena dobra ili obavljene usluge ispravi (smanji) odbitak pretporeza i o tome pismeno izvijesti isporučitelja. Kod svakog ispravka pretporeza mora biti ispostavljena pisana obavijest – obavijest o knjiženju ili druga isprava na kojoj je navedeno da je po određenom računu ispravljen pretporez u određenom iznosu.
Člankom 52. stavak 1. i 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisano je da se porezna osnovica umanjuje ako se naknadno umanji naknada zbog različitih vrsta popusta koje isporučitelj daje primatelju (popusti zbog ranijeg plaćanja i sl.). U tom slučaju isporučitelj smije ispraviti poreznu osnovicu tek nakon ispravka pretporeza kod primatelja, o čemu je primatelj obvezan pisano izvijestiti isporučitelja.
Iz navedenih zakonskih odredbi razvidno je da, ako dođe do promjene porezne osnovice, a time i do promjene porezne obveze i uvjeta za odbitak pretporeza, ispravak porezne osnovice može se obaviti samo tako da isporučitelj i primatelj na propisani način i za isti iznos isprave porez, odnosno pretporez.
Ako je primatelj - kupac (pravna ili fizička osoba) umanjio račun za odobreni mu iznos, tada mora pismeno izvijestiti isporučitelja - dobavljača kako bi on mogao ispraviti - smanjiti obvezu poreza na dodanu vrijednost. Ako dobavljač to ne bi učinio u računu bi bio iskazan veći iznos poreza od onog koji duguje po Zakonu i tada taj porez predstavlja njegovu poreznu obvezu, pa ga je obvezan platiti, a kupac bi iskazao veći iznos pretporeza koji ne može odbiti što je propisano odredbom članka 20. stavak 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Stoga dobavljač treba ispraviti poreznu osnovicu za odobreni popust, u obračunskom razdoblju u kojem je porezna osnovica promijenjena, kako je propisano člankom 8. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom izvijestite stranku.

Klasa:410-19/02-01/356 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 25.11.2002.

Naknadno umanjenje porezne osnovice 

Zavod za javno zdravstvo grada Zagreba, Mirogojska cesta 16, postavio nam je upit može li naknadno umanjiti poreznu osnovicu sukladno članku 109. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.) za dio nepriznatih faktura od stane Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Zavod za javno zdravstvo temeljem ugovora s HZZO-m je obvezan preuzeti analizu sve isporučene uzorke od HZZO-a, koji nakon obavljene analize ne priznaje dio obavljenih usluga Odgovaramo u nastavku.
Člankom 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Prema članku 8. stavak 1. Zakona, osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
Člankom 8. stavak 3. Zakona i člankom 109. Pravilnika, propisano je da, ako se porezna osnovica (naknada) promjeni naknadno zbog različitih vrsta popusta ili nemogućnosti naplate, tada poduzetnik koji je isporučio dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza, tek nakon što poduzetnik isporučena dobra ili obavljene usluge ispravi (smanji) odbitak pretporeza i o tomu pisano izvijesti isporučitelja.
Nepriznavanje dijela obavljene usluge ili isporuke dobara od strane primatelja dobara ili usluga predmet je obvezno-pravnog odnosa između isporučitelja i primatelja dobara ili usluga, što ne utječe na poreznu osnovicu ako nisu ispunjeni uvjeti iz članka 8. stavak 3. Zakona.

Klasa:410-19/02-01/245 Ur. broj:513-07/02-3 Zagreb 19.11.2002.

Porezne obveze pri izdvajanju pojedinih dijelova poduzeća 

Društvo Hrvatske telekomunikacije d.d. (u daljnjem tekstu HT) Zagreb postavilo nam je pitanja o poreznim obvezama pri izdvajanju pojedinih dijelova poduzeća odnosno pogona (stanice za tehnički pregled vozila, pogona za fizičku i tehničku zaštitu, pogona za održavanje vozila i restorana), pri čemu će preuzimatelji (kupci) tih pogona biti domaće pravne osobe - obveznici poreza na dodanu vrijednost. U okviru prijenosa pojedinog pogona kao gospodarske cjeline HT će na stjecatelja gospodarske cjeline prenijeti sve što se odnosi na pojedini pogon (pokretnu imovinu iz pogona, prava i obveze, ugovore s dobavljačima i kupcima, ugovore o radu radnika koji rade u pogonu) te će stjecateljima pogona dati pravo korištenja poslovnih prostora odnosno sklopiti ugovore o zakupu tih prostora.
Osim izdvajanja ovih pogona, HT namjerava poslovanje u području pokretnih mreža prenijeti na društvo u 100%-tnom vlasništvu HT-a. Cjelokupna djelatnost pokretnih komunikacija (imovina, osobe, ugovori koji se odnose na djelatnost pokretnih komunikacija) djelomično će se prenijeti uz plaćanje od društva kćeri (pokretna imovina), a dio će biti uložen kao temeljni kapital u društvo kćer (nepokretna imovina). Posebno postavljaju pitanje o prijenosu nekretnina (npr. poslovnog prostora) koji se zajednički koristi za obavljanje raznih djelatnosti te bi takvu imovinu kod koje nije moguće vlasništvo rad imovinom prenijeti s gospodarskom cjelinom, društvu kćeri dali na ekonomsko korištenje putem ugovora o najmu.
Postavljaju pitanje smatra li se ovakav prijenos pogona odnosno jednog dijela poslovanja, prijenosom gospodarske cjeline u smislu odredbi članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00).
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ako se neka gospodarska cjelina ili pogon u cijelosti prenese, tada je osnovica za obračun poreza pojedinačna naknada za svaki preneseni predmet s tim, da zbroj svih pojedinačnih naknada čini ukupnu naknadu za tu gospodarsku cjelinu ili pogon umanjenu za vrijednost nekretnina koje se oporezuju po posebnom propisu. Preuzeti dugovi se ne odbijaju od porezne osnovice.
Odredbom članka 8. stavak 8. Zakona, propisano je pojednostavljenje pri oporezivanju gospodarske cjeline ili pogona, na način da se porez na dodanu vrijednost ne plaća, odnosno taj se prijenos smatra neoporezivim, ako stjecatelj gospodarske cjeline obračunani porez može odbit kao pretporez.
Prema odredbi članka 55. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), propisano je ako se prilikom prijenosa gospodarske cjeline ili pogona mora izračunati porezna osnovica, ona se utvrđuje prema naknadi za svako pojedinačno dobro. Ako pri isporuci nije utvrđena naknada za svako isporučeno dobro, potrebno je utvrđeni ukupni iznos naknade za prenesenu gospodarsku cjelinu ili pogon podijeliti na naknadu za svako preneseno dobro. Pri podjeli ukupne naknade polazi se od knjigovodstvene vrijednosti dobara utvrđenih u posljednjoj bilanci isporučitelja, pri čemu se preuzeti dugovi ne odbijaju od porezne osnovice. Nekretnine koje su u sastavu gospodarske cjeline ili pogona, a koje se u smislu odredbe članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona i članka 9. stavak 1. i 2. Pravilnika, ne smatraju novoizgrađenim, oporezuju se porezom na promet nekretnina.
Prema odredbi članka 33. Općeg poreznog zakona ("Narodne novine", broj 127/00), gospodarstvenu cjelinu čini jedno ili više gospodarstvenih dobara, a gospodarstveno dobro je stvar, pravo ili druga gospodarstvena korist koja se može samostalno procijeniti pri čemu se više stvari, prava ili gospodarstvenih koristi procjenjuje kao jedno gospodarstveno dobro, ako to s obzirom na svrhu i njihovu gospodarstvenu povezanost odgovara uobičajenom shvaćanju.
Iz navedenih odredbi Općeg poreznog zakona, koje daju samo općenitu definiciju gospodarstvene cjeline, dade se zaključiti da je za određenje gospodarske cjeline ili pogona, bitno da preneseni dio predstavile zasebnu gospodarsku cjelinu koja nastavlja obavljati prepoznatljivu dotadašnju djelatnost
Iz odredbi članka 8. stavak 8. Zakona, članka 55. stavak 2. Pravilnika i članka 33. Općeg poreznog zakona, proizlazi da pojam gospodarske cjeline u poreznom smislu, obuhvaća prijenos gospodarske cjeline i u računovodstvenom odnosno bilančnom smislu, na način da dio gospodarske cjeline čini ukupnost stvari, prava i obveza što se odnose na tu gospodarsku cjelinu ili pogon s obzirom na svrhu i gospodarstvenu povezanost radi obavljanja dosadašnje djelatnosti.
O prijenosu gospodarske cjeline u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost, radi se kada se prenosi gospodarska cjelina ili pogon koji može nastaviti samostalno obavljati dotadašnju djelatnost, ali je pri tome bitno da se kao sastavni dio te gospodarske cjeline, prenesu stvari, prava (potraživanja) i obveze koje se odnose na gospodarsku cjelinu.
Pri tome se ne može jednoznačno odrediti smatra li se prijenos određene djelatnosti ili dijela djelatnosti prijenosom gospodarske cjeline već se to na temelju navedenih parametara mora cijeniti u svakom pojedinačnom slučaju.
Prijenosom gospodarske cjeline ili pogona, smatrat će se prijenos gospodarske cjeline ili pogona ako se djelatnost obavljala u iznajmljenom prostoru, a sada se ta djelatnost kod novog stjecatelja također nastavlja obavljati u tom iznajmljenom prostoru, na temelju prenijetog ugovora o najmu prostora u kojem se djelatnost obavlja.
Ako se djelatnost obavlja u vlastitom prostoru, tada je ta nekretnina sastavni dio gospodarske cjeline i da bi se prijenos smatrao prijenosom gospodarske cjeline mora se prenijeti i ta nekretnina.
Kad se prenosi gospodarska cjelina ili pogon u čijem su sastavu i tzv. "stare nekretnine" koje nisu predmet oporezivanja porezom na dodanu vrijednost, tada te nekretnine podliježu oporezivanju porezom na promet nekretnina po stopi od 5%.
Prijenos gospodarske cjeline ili pogona može biti uz plaćanje naknade (prodaja) ili u vidu uloga u trgovačko društvo. Ako se radi o nekretninama - dijelu gospodarske cjeline koje se oporezuju porezom na promet nekretnina, a ulažu se u temeljni ulog društva, one su oslobođene plaćanja poreza na promet nekretnina temeljem odredbe članka 12. Zakona o porezu na promet nekretnina ("Narodne novine", broj 69/97).
Automobili koji se prenose u okviru gospodarske cjeline, kada se taj prijenos smatra neoporezivim u smislu odredbe članka 8.stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, oporezuju se posebnim porezom na promet motornih vozila po stopi od 5% prema odredbama Zakona o posebnom porezu na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove ("Narodne novine", broj 139/97 do 107/01).
U konkretnom slučaju, HT će na temelju stanja bilance na dan 31. prosinca 2002. godine, definirati koji se dio imovine, prava i obveza iskaznih u bilanci odnosi na gospodarsku cjelinu pokretnih mreža i od 1. siječnja 2002. prenosi na novo društvo.
Na isti način treba postupiti i pri određivanju sadržaja koji čini gospodarsku cjelinu pri prijenosu pojedinih pomoćnih djelatnosti (stanice za tehnički pregled, fizičke i tehničke zaštite imovine i osoba, održavanje vozila i restorana).
2. Drugo pitanje odnosi se na primjenu Zakona o porezu na dobit ("Narodne novine" br. 127/2000). HT namjerava prijenosom djelatnosti mobilne telefonije prenijeti i dugotrajnu imovinu. Osim dugotrajne imovine HT će u novu pravnu osobu prenijeti sve ugovore s kupcima i određene obveze. U zamjenu HT će steći 100% udjela u društvu na koje će prenijeti tu imovinu. Vrijednost stečenog udjela bit će jednaka knjigovodstvenoj vrijednosti prenijete imovine (umanjena za vrijednost preuzetih obveza). HT u svom knjigovodstvu neće povećati vrijednost ulaganja u ovisno društvo za vrijednost ugovora s kupcima. Postavlja se pitanje smatra li se ovakav način računovodstvenog evidentiranja transakcije primjenjivim i za svrhe poreza na dobit u smislu odredbi Zakona o porezu na dobit.
Prema odredbi članka 24. Zakona o porezu na dobit, za utvrđivanje porezne osnovice mjerodavne su poslovne knjige koje se vode u skladu s propisima o računovodstvu te financijska izvješća koja se sastavljaju na temelju tih propisa (bilanca, račun dobitka i gubitka) ako porezni propisi ne određuju drugačije. Porezni obveznici utvrđuju i u računovodstvu iskazuju stanja i promjene imovine, obveza i kapitala te nastale iznose prihoda, rashoda i rezultat poslovanja uz primjenu računovodstvenog načela nastanka događaja, što znači da se poslovni događaji iskazuju u računovodstvu kada su nastali i iskazuju u financijskim izvješćima razdoblja na koje se odnose.
Navedene odredbe znače da se utvrđivanje osnovice poreza na dobit temelji na financijskim izvješćima koja se sastavljaju prema Zakonu o računovodstvu ("Narodne novine" br. 90/92), koji u članku 15. propisuje primjenu Međunarodnih računovodstvenih standarda - MRS-ova, što znači da porezni obveznik utvrđuje osnovicu poreza na dobit u skladu s odredbama Zakona o porezu na dobit i Zakona o računovodstvu. U slučaju da određeni poslovni događaj nije izričito naveden u Zakonu o porezu na dobit primjenit će se načela i metode iz MRS-ova.
U slučaju prijenosa imovine osnivača na novoosnovano društvo po knjigovodstvenoj vrijednosti, znači da je vrijednost udjela i vrijednost imovine novog društva jednaka. Ako se osim imovine kao bilančne stavke, prenose i ugovori koji nisu vrijednosno iskazani u financijskim izvještajima osnivača novog društva u tuzemstvu te nemaju utjecaja na osnovicu poreza na dobit. Međutim
ako se revizijom osnivanja društva utvrdi da je vrijednost ulaganja u stvarima i pravima različita od navedene u društvenom ugovoru ili izjavi osnivača o osnivanju društva, tada će ispravak vrijednosti udjela utjecati na poreznu osnovicu: za svotu za koju je povećana vrijednost udjela, povećat će se porezna osnovica na temelju odredbe članka 4. stavka 1. Zakona o porezu na dobit i članka 4. stavaka 3., 4., 5. i 6. Pravilnika o porezu na dobit ("Narodne novine" br. 54/2001). Prema navedenim odredbama prihodima se smatra svako povećanje gospodarstvenih koristi a prihodi poreznog razdoblja jesu i dobici od revalorizacije izravno pripisani kapitalu, a kapitalom se smatra temeljni kapital (glavnica), kapitalna dobit, zakonska rezerva, statutarna rezerva, ostale rezerve osim revalorizacijskih, te zadržana dobit. Povećanje vrijednosti udjela kao nematerijalnog imovinskog oblika iskazuje se kao prihod, a to znači da uvećava poreznu osnovicu.
Ako novoosnovano društvo nakon osnivanja procjeni vrijednost unijete imovine većom i povećanje vrijednosti iskaže u financijskim izvješćima kao povećanje imovine i povećanje revalorizacijskih pričuva, za povećanu vrijednost nema obveze povećati poreznu osnovicu sve dok se revalorizirana vrijednost izravno ne pripiše kapitalu. Tada se primjenjuju navedene odredbe članka 4. stavka 1. Zakona o porezu na dobit i odredbe članka 4. stavaka 3., 4., 5. i 6. Pravilnika o porezu na dobit, ali sada u novom društvu.
3. Treće pitanje odnosi se na mogućnost izuzeća od uvećanja porezne osnovice za vrijednost revalorizacijskih rezervi koja se pripisuje kapitalu (zadržanoj dobiti) pri prijenosu revalorizirane imovine u drugo društvo.
Naime, tijekom 2001. godine HT je procijenio dugotrajnu imovinu i proveo revalorizaciju. Rezultat procjene bilo je povećanje vrijednosti imovine koje je knjiženo kao revalorizacijska pričuva, koja se raspušta u svoti s povećanim troškom amortizacije i na taj način je neutralna na poreznu osnovicu. Međutim, HT namjerava prijenosom djelatnosti mobilne telefonije prenijeti, kao udjel, i revaloriziranu dugotrajnu imovinu. U zamjenu HT će steći 100% udjela u društvu na koje će prenijeti tu imovinu. Vrijednost stečenog udjela bit će jednaka knjigovodstvenoj vrijednosti prenijete imovine (umanjena za vrijednost preuzetih obveza). Istodobno s prijenosom imovine prenosi se i dio revalorizacijske pričuve koji se odnosi na prenesenu imovinu, a vrijednost prenesene revalorizacijske pričuve pripisat će se zadržanoj dobit, što znači da bi za istu svotu trebalo uvećati poreznu osnovicu. HT smatra da, budući da je intencija zakonodavca bila da vrijednost revalorizacije bude neutralna na poreznu osnovicu, da bi i u opisanom slučaju prijenos revalorizacijske pričuve u zadržanu dobit, trebao biti porezno neutralan.
Prema navedenim odredbama članka 4. stavka 1. Zakona o porezu na dobit i odredbe članka 4. stavaka 3., 4., 5. i 6. Pravilnika o porezu na dobit, dobici od revalorizacije pripisani kapitalu smatraju se prihodima poreznog razdoblju u kojemu su pripisani kapitalu. Nema dvojbe da prijenos svote revalorizacijske pričuve u zadržanu dobit predstavlja pripis kapitalu za koji treba uvećati poreznu osnovicu.
Smatramo da takav postupak nije suprotan intenciji zakonodavca jer je zadržana dobit oblik kapitala s kojim ulagači mogu raspolagati kao sa svakom zadržanom dobiti nakon oporezivanja.
Isto tako, prema članku 2. Zakona o porezu na dobit propisano je da je porezni obveznik trgovačko društvo i druga pravna osoba koja obavlja djelatnost radi stjecanja dobiti, znači da se porezna obveza utvrđuje individualno za svako društvo i kod povezanih društava.
U skladu s navedenim smatramo da nema potrebe da novoosnovano društvo u poslovnim knjigama iskazuje revalorizacijsku pričuvu umjesto osnivačkog kapitala, tj. nema potreba neutralizirati troškove amortizacije kod novosnovanog društva.

Klasa:410-19/02-01/296 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 24.9.2002.

Porezni tretman naknade za posebnog nositelja brzojava 

Društvo Hrvatska pošta d.d. (u daljnjem tekstu: HP) Zagreb, Jurišićeva 13, postavilo nam je pitanje o poreznom tretmanu naknade za posebnog nositelja brzojava. Za primitak brzojava koji se dostavlja po posebnom nositelju (XPx) se od pošiljatelja naplaćuje naknada za brzojav i naknada za posebnog pošiljatelja prema cjeniku HP-a. Kod isplate naknade posebnom nositelju (koji u pravilu nije djelatnik HP-a), HP obračunava i uplaćuje porez na dohodak u skladu s člankom 36. stavak 2. i člankom 18. stavak 12. Zakona o porezu na dohodak. Pitanje je podliježe li obvezi obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost, naknada koja se od pošiljatelja naplaćuje za posebnog nositelja brzojava te plaća li se porez na dodanu vrijednost na iznos za posebnog pošiljatelja brzojava kada se brzojav predaje preko telefona, u kojem slučaju društvo Hrvatske telekomunikacije d.d. uplaćuje u korist HP cjelokupni iznos naknade za posebnog nositelja, koji onda HP isplaćuje posebnom nositelju umanjen za porez na dohodak i možebitni prirez?
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), osnovica za obračun poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge, a naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
Za predane brzojave koji se dostavljaju po posebnom nositelju, naknada se sastoji od naknade za brzojav i naknade za posebnog nositelja. Ukupna naknada za predani brzojav koji se dostavlja po posebnom nositelju je naknada za uslugu koju je obavio HP, obračunata prema cjeniku HP-a i čini osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost.
Isto se odnosi i na naknadu za posebnog nositelja brzojava od pošiljatelja koji brzojav predaje putem telefona, gdje Hrvatske telekomunikacije naplaćuju ukupan iznos od pošiljatelja i u cijelosti ga uplaćuju u korist HP-a.

Klasa:410-19/02-01/335 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 20.9.2002.

Umanjenje porezne osnovice 

Društvo "A", postavilo nam je pitanje može li se u računima za primljene predujmove za novoizgrađene nekretnine, porezna osnovica za obračun poreza na dodanu vrijednost umanjiti vrijednost zemljišta i naknade za komunalno uređenje zemljišta i na koji način u tom slučaju izdati račun u skladu s odredbom članka 15. stavak 3. Zakona, na koje odgovaramo.
Prema odredbi članka 7. stavak 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), za primljene predujmove porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem su predujmovi naplaćeni.
Nastanak porezne obveze u slučaju primitka predujmova je izuzetak u odnosu prema propisanom temeljnom načelu oporezivanja prema izdanim računima Razlog propisivanja obveze plaćanja poreza na primljeni predujam je taj što je zakonodavac smatrao da državni proračun treba dobiti porez na dodanu vrijednost koji se odnosi na buduću isporuku koja podliježe oporezivanju, najkasnije kad se obavi plaćanje.
Isporuka novoizgrađenih nekretnina podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost, ali se prema odredbi članka 51. stavak 14. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), naknadom, a time niti poreznom osnovicom za isporučenu novoizgrađenu nekretninu ne smatra vrijednost zemljišta i komunalne naknade za uređenje zemljišta.
U tom smislu se i dio predujma koji se odnosi na dio naknade koji se izuzima iz porezne osnovice pri stvarnoj isporuci dobra, izuzima iz porezne osnovice i pri utvrđivanju obveze poreza na dodanu vrijednost iz primljenog predujma. U računu za primljeni predujam potrebno je posebno iskazati dio predujma za isporučeno dobro - novoizgrađenu nekretninu koji predstavlja osnovicu za obračun poreza u smislu odredbe članka 8. stavak 1. Zakona i članka 51. stavak 1. i stavak 14. Pravilnika i iz kojeg se prema odredbi članka 78. stavak 1. Pravilnika, preračunanom stopom izračuna obveza poreza na dodanu vrijednost i dio naknade (vrijednost zemljišta i komunalne naknade za uređenje zemljišta) koji ne ulazi u poreznu osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost pri isporuci novoizgrađenih nekretnina.
Račun za primljeni predujam s podacima o poreznoj osnovici za obračun poreza, koji primatelj predujma - porezni obveznik ispostavlja uplatitelju predujma - poreznom obvezniku mora sadržavati podatke koji su propisani u članku 15. stavak 3. Zakona, da bi primatelj računa-uplatitelj predujma mogao odbiti pretporez po tom računu. Porezni obveznici - izdavatelj i primatelj računa za predujam obvezni su račune za predujam voditi u posebnim poreznim evidencijama (Knjizi izdanih računa za predujmove i Knjizi primljenih računa za predujmove) odvojeno od računa za redovne isporuke. Ispostavljeni račun za predujam je isprava u smislu i za potrebe Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Kad dođe do isporuke tada se račun za predujam stornira, a ispostavlja se račun u kojem se zaračunava stvarna isporuka.

Klasa:410-19/02-01/317 Ur. broj:513-07/02-1 Zagreb 12.9.2002.

Tumačenje odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost vezano za poreznu osnovicu 

U povodu traženja suglasnosti na mišljenje Područnog ureda Sisak, a u vezi zahtjeva porezne obveznice "A", za tumačenje odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost vezano za poreznu osnovicu, odgovaramo u nastavku.
Suglasni smo s vašim odgovorom od 09. kolovoza 2002. godine, klasa 410-19/01-02/36. ur.broj: 513-07-03/02-2, prema kojem se u predmetnom slučaju primjenjuje "načelo bruto metode" i porezni obveznik obvezu poreza na dodanu vrijednost izračunava primjenom preračunate stope od 18,0328% na ostvarenu naknadu.
Prema odredbama Zakona o poreza na dodanu vrijednost ("Narodne novine" broj 47/95. do 73/00.), obveza plaćanja poreza na dodanu vrijednost je zakonska obveza, a kao porezni obveznik je definirana pravna ili fizička osoba - poduzetnik koji isporučuje dobra i usluge. Osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučeno dobro ili obavljenu uslugu.
Hoće li u ugovorenoj odnosno ostvarenoj naknadi za isporučeno dobro ili obavljenu uslugu biti posebno ugovoren iznos poreza na dodanu vrijednost pitanje je obvezno-pravnog odnosa između isporučitelja i kupca a ne predmet poreznih propisa.
Prema odredbama članka 15. stavak 3. Zakona, porezni obveznik je obvezan ispostaviti račun za isporučena dobra ili obavljene usluge koji će sadržavati propisane elemente, pa između ostalog i posebno iskazani porez na dodanu vrijednost.

Klasa:410-19/01-01/458 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 12.5.2002.

Obračun PDV-a primatelju leasinga 

Društvo "A" postavilo nam je pitanja kako obračunati PDV-e primatelju leasinga (financijski leasing), ako su rabljeni automobil nabavili od pravne osobe, a ta je pravna osoba kupila predmetni automobil od građana i budući da nije mogla odbiti pretporez, pri isporuci automobila društvu "A" iskazali su PDV-e na razliku između prodajne i nabavne cijene u skladu s odredbom članka 8. stavak 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00).
Na ovaj upit potrebno je stranci odgovoriti na način kako je to odgovoreno našim pismom klasa: 410-19/02-01/151; ur. broj: 513-07/02-1 od 22. travnja 2002. godine - točka III. 1.
Postavili su također pitanje kako i tko plaća porez na cestovna i motorna vozila, u financijskom ili operativnom leasingu, odnosno da li se rješenja ispostavljaju automatizmom prilikom registracije ili se treba prijaviti Poreznoj upravi?
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 17. Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave („Narodne novine", broj 117/93 do 117/01-ispravak), porez na cestovna motorna vozila plaćaju pravne i fizičke osobe koje su vlasnici registriranih osobnih automobila i motocikla.
Porez se plaća prema rješenju o utvrđivanju poreza koje donosi nadležno porezno tijelo, a pri promjeni vlasništva na cestovnom motornom vozilu tijekom kalendarske godine novi vlasnik ne plaća porez na cestovna motorna vozila, ako je taj porez bio utvrđen prijašnjem vlasniku, kako je to propisano odredbom članka 19. stavak 1. i 2. Zakona.
Prema odredbama Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave i uprave, koje su stupile na snagu 1. srpnja 2001. godine, a kojima je promijenjen i naziv ovog Zakona u Zakon o financiranju jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, izmijenjen je članak 19. Zakona, na način da više nije propisana obveza za fizičke i pravne osobe da dostavljaju Poreznoj upravi podatke potrebne za razrez poreza na cestovna motorna vozila.
Budući da više nije propisana obveza prijavljivanja podataka od strane vlasnika cestovnih motornih vozila, za svrhu razreza poreza koristiti će se podaci iz baze podataka Ministarstva unutarnjih poslova, kako je to navedeno u pismu Ministarstva financija-Porezne uprave-Središnjeg ureda, klasa: 410-01/02-01/277; ur.broj: 513-07/02-1 od 19. ožujka 2002. godine.

Klasa:410-19/02-01/172 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 25.4.2002.

Obračunavanje PDV-a na brod kupljen na javnoj dražbi 

Tvrtka "A" obratila nam se s pitanjem obračunavanja PDV-a na izlicitiranu cijenu broda postignutu na sudskoj dražbi na kojoj je prodavana imovina stečajnog dužnika "B", koji je u računu za prodani brod na izlicitiranu cijenu dodao iznos PDV-a, za što stranka smatra da je dovedena u zabludu naknadnim zaračunavanjem PDV-a na izlicitiranu cijenu, na koje odgovaramo.
Prema odredbi članka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost („Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 16. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), isporuke u postupku stečaja podliježu oporezivanju, a porezni obveznik je stečajni dužnik, bez obzira što je u okviru stečajnog postupka imovina prodana putem suda na javnoj dražbi.
Prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona, osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučeno dobro ili obavljenu uslugu. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobra ili usluge treba dati ili platiti za isporučena dobra, osim poreza na dodanu vrijednost.
Porez na dodanu vrijednost je neizravni porez kojeg porezni obveznik-isporučitelj dobra ili usluge u pravilu u cijeni dobra ili usluge prevaljuje na kupca dobara i usluga. Hoće li taj čin prevaljivanja poreza u cijeni dobra ili usluge na kupca biti ostvaren ili ne, nije predmet poreznog propisa već obvezno-pravnog odnosa između isporučitelja i kupca.
U slučaju kada nije posebno precizirano da se ugovorena naknada za isporučeno dobro ili uslugu uvećava za iznos poreza te na taj način porez nije prevaljen na kupca i tada prema odredbama Zakona, postoji za isporučitelja dobra ili usluge obveza plaćanja poreza. Tada se prema odredbi članka 8. Zakona i članka 51. Pravilnika, primjenjuje "načelo bruto metode" i porezni obveznik obvezu PDV-a izračunava primjenom preračunate stope od 18,0328% na ostvarenu naknadu.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:423-01/02-01/12 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 28.3.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

U povodu pisma Hrvatske industrije "A", zastupan po stečajnom upravitelju "B", i pitanja o plaćanju poreza na dodanu vrijednost po ugovoru o prodaji dijela imovine te tvrtke, te oslobođenju od plaćanja poreza na promet nekretnina, u nastavku odgovaramo.
1. Člankom 8. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95., 164/98., 105/99., 54/00. i 73/00.), propisano je da kod prijenosa gospodarske cjeline ili pogona u cijelosti, poreznu osnovicu čini pojedinačna naknada za svaki preneseni predmet s tim, da zbroj svih tih pojedinačnih naknada čini ukupnu naknadu za tu gospodarsku cjelinu ili pogon umanjenu za vrijednost nekretnina koje se oporezuju po posebnom propisu. Preuzeti se dugovi ne odbijaju od osnovice. Istim člankom je propisano da, ako obračunani porez na dodanu vrijednost pri stjecanju gospodarske cjeline ili pogona stjecatelj u cijelosti može odbiti kao pretporez, tada se ne plaća porez na dodanu vrijednost, a taj se prijenos smatra neoporezivim.
Članak 55. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj, 60/96. do 54/01.), propisuje da se prilikom prijenosa gospodarske cjelina ili pogona porezna osnovica utvrđuje prema naknadi za svako pojedinačno isporučeno dobro, a ako pri isporuci nije utvrđena naknada za svako isporučeno dobro, tada je potrebno utvrđeni ukupni iznos naknade za prenesenu gospodarsku cjelinu ili pogon podijeliti na naknadu za svako preneseno dobro pri čemu se polazi od knjigovodstvene vrijednosti dobara utvrđene u posljednjoj bilanci isporučitelja. Nekretnine koje su u sastavu gospodarske cjeline ili pogona, a koje se ne smatraju novoizgrađenim u smislu članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona, podliježu oporezivanju prema posebnom propisu.
Ako se prema Ugovoru o prodaji dijela imovine tvrtke "A" u stečaju radi o djelomičnoj prodaji opreme i nekretnina, tada se ne mogu primijeniti odredbe članka 8. stavka 8. Zakona koje se odnose na isporuku gospodarske cjeline ili pogona, jer je riječ o isporuci dijela opreme (imovine) tvrtke, što podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost, osim nekretnina koje se oporezuju po posebnom propisu.
Iz predočenog Ugovora zaključujemo da je riječ o starim nekretninama pa ne podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
2. Činjenica je da se nekretnine koje su predmet kupoprodajnog ugovora o prodaji dijela imovine tvrtke "A" u stečaju kupcu "C" iz Zagreba nalaze na području posebne državne skrbi, međutim, smatramo da se ne može primijeniti porezno oslobođenje iz članka 15. stavak 2. Zakona o područjima posebne državne skrbi (Narodne novine, br. 44/96, 57/96 ispr. 124/97, 73/00, 87/00 ispr. i 94/01), budući da je sjedište kupca te nekretnine izvan područja posebne državne skrbi, tj. kupac ima sjedište u Zagrebu.
Odredbama članka 2. stavak 2. Zakona, propisano je da prava iz ovoga Zakona ostvaruju fizičke osobe koje imaju prebivalište i borave na području posebne državne skrbi i pravne osobe koje imaju sjedište na tom području. Pošto kupac "C" nema sjedište na području posebne državne skrbi, razvidno je da se ne mogu primijeniti odredbe koje propisuju porezno oslobođenje.
Odgovor proslijedite podnositelju zahtjeva. 

Klasa:410-19/02-01/128 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 20.3.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

U povodu vašeg pisma broj Klasa: 415-01/02-01/01, Ur.broj: 513-10-02-1 od 19. ožujka 2002. i pitanja u vezi s plaćanjem poreza na dodanu vrijednost na sredstva koja Ministarstvo za javne radove, obnovu i graditeljstvo nadoknađuje prijevoznicima koji obavljaju usluge javnog otočnog cestovnog prijevoza, u nastavku odgovaramo.
Kako se navodi u predmetnom pismu, članak 10. stavak 2. Zakona o otocima (Narodne novine, broj 34/99) propisuje da učenici, studenti i umirovljenici i osobe starije od 65 godina koji imaju prebivalište na otoku, te zdravstveni djelatnici pri obavljanju redovnih i žurnih prijevoza bolesnika imaju pravo u javnom pomorskom prijevozu na besplatan prijevoz na linijama koje povezuju otok s kopnom, otoke međusobno i u javnom otočnom cestovnom prijevozu. U stavku 4. toga članka, propisano je da sredstva za naknadu dijela prihoda kojeg prijevoznici u pomorskom i cestovnom prijevozu ne ostvaruju zbog cijena utvrđenih prema odredbama toga Zakona, osiguravaju se u državnom proračunu.
Temeljem članka 10. Zakona o otocima, ministar Ministarstva za javne radove, obnovu i graditeljstvo donio je Naputak o uvjetima i načinu ostvarivanja prava na besplatan javni otočni cestovni prijevoz, te postupka obračuna naknade dijela neostvarenih prihoda prijevoznicima, kojim se utvrđuju kriteriji za subvencioniranje javnog cestovnog prijevoza na otocima i koeficijenti naknade dijela neostvarenih prihoda za izračun naknade koja pripada prijevozniku javnog otočnog cestovnog prijevoza, a s prijevoznicima su zaključivani ugovori o podmirenju dijela neostvarenih prihoda (subvencija).
Odredbama članka 51. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj, 60/96., do 54/01.), propisano je da poreznu osnovicu čini naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, dade ili plati odnosno treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Međutim, u stavku 13. toga članka propisano je da u naknadu ne ulaze iznosi primljeni po osnovi premija, regresa i druga poticajna sredstva iz proračuna. Prema navedenom, smatramo, ako se radi o nadoknađivanju dijela neostvarenih prihoda prijevoznicima zbog besplatnog prijevoza određenih putnika u javnom otočnom cestovnom prijevozu kao poticajnim sredstvima iz državnog proračuna prema odredbama članka 51. stavak 13. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, tada taj dio nadoknađenih sredstava ne ulazi u osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost. 

Klasa:410-19/01-01/597 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 18.3.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

U svezi s upitom društva "A" o knjiženju terećenja vezanih za fakture koje je društvo "B" primilo od svojih kooperanata-obrtnika, očitujemo se u nastavku.
Obrtnici - kooperanti izvršene su radove na obnovi fakturirali društvu"B". Fakture su sadržavale dva dijela i to iznos s PDV-om koji će biti plaćen u kunama i iznos s PDV-om koji je bio izražen u dionicama. Fakture su u početnim stanjima 2001. godine donijete kao otvorene stavke koje društvo "B" duguje kooperantima u dionicama. Društvo "B" u 2001. godini ispostavlja obavijesti o knjiženju kojima tereti kooperante prema potpisanom sporazumu za razliku između nominalne i tržišne vrijednosti prodanih dionica i vrše uplatu preostalog duga prema kooperantima nakon tih umanjenja. Postavljaju pitanje treba li ispostavljeno terećenje sadržavati PDV-e?
Prema podacima iz upita zaključujemo da se radi o smanjenu naknade za obavljene usluge. Izvršitelj usluga-kooperant može umanjiti poreznu osnovicu, a time i obvezu PDV-a na način da najprije društvo "B" kao primatelj usluge izvrši ispravak odbitka pretporeza i o tome pisano izvijesti isporučitelja dobra odnosno izvršitelja usluge kako je to propisano odredbom članka 8. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00).
U skladu s navedenim, odobrenje-obavijest o knjiženju za smanjenje naknade za obavljene usluge koje će kooperant ispostaviti naručitelju usluga - društvu "B", odnosno terećenje koje će društvo "B" kao primatelj usluge ispostaviti kooperantu-izvršitelju usluge trebaju sadržavati i podatak o iznosu PDV-a sadržanog u iznosu umanjenja naknade za obavljenu uslugu.

Klasa:410-19/02-01/21 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 23.1.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

Društvo "A", namjerava uvesti tzv. karticu lojalnosti koju po određenoj proceduri mogu dobiti svi kupci. Oni će imati pravo na popust ako u određenom razdoblju kupe robe u trgovinama trgovačkog društva preko određenog iznosa. Za iznos ostvarenog popusta, kupac će dobiti potvrdu o popustu u kojoj će biti naznačen iznos popusta. S tom potvrdom kupcu će se pri slijedećoj kupnji na računu odobriti popust u visini iznosa popusta na koji glasi njegova potvrda. Postavljaju pitanje može li iznos iskazanog popusta na računu kupca umanjiti osnovicu poreza na dodanu vrijednost, na koje u nastavku odgovaramo.
Prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), poreznu osnovicu poreza na dodanu vrijednost čini naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge.
U konkretnom slučaju potvrde u kojima će biti naznačen iznos popusta kao pravo stečeno na temelju kupnje robe u određenom razdoblju preko utvrđenog iznosa, su samo evidencijske potvrde o stečenom pravu na popust.
Do stvarnog popusta koji je relevantan u smislu poreznih propisa doći će kada kupac to pravo iz potvrde ostvari pri konkretnoj kupnji proizvoda. U tom slučaju, prodavatelj proizvoda kao obveznik PDV-a iskazuje taj popust na računu i taj popust ne ulazi u osnovicu za obračun PDV-a, odnosno umanjuje osnovicu za obračun PDV-a kako je to propisano odredbom članka 8. stavak 2. Zakona.

Klasa:410-19/07-01/7 Ur. broj:513-07-21-01/07-2 Zagreb6.2.2007.

Oporezuju li se katetri po stopi od 0%         Navedenim dopisom postavili ste nam upit oporezuju li se kateteri po stopi 0%, na koji odgovaramo u nastavku.
       
        Središnji ured Porezne uprave o oporezivanju katetera koji se koriste za dilataciju krvnih žila (Maverick 2 balon kateter, Maverick quantum balon kateter, Maverick otw balon kateter, Cutting balon kateter i drugi) te dijagnostički i vodeći kateteri (Imager II kateter, Expo&impulse kateter, Wiseguide guiding kateter, Excelsior, i drugi očitovao se mišljenjem klasa: 410-19/06-01/106, ur.broj: 513-07-21-01/06-2 od 25. svibnja 2006. godine u kojem se navodi da je Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, kao mjerodavno tijelo za tumačenje primjene i uporabe proizvoda iz Popisa Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima i Liste proizvoda koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo, dao tumačenje klasa: 500-07/06-01/262 od 28. ožujka 2006. godine da su navedeni kateteri standardni potrošni materijal, te se nisu očitovali da se navedem proizvodi ujedno kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo, stoga se prilikom njihovog oporezivanje ne može primijeniti porezna stopa 0% nego 22%.
       
        Nakon objavljivanja navedenog mišljenja u Poreznu upravu učestalo su počeli pristizati upiti poreznih obveznika koji se bave uvozom i prodajom spomenutih katetera stoga je Središnji ured Porezne uprave uputio Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje upit jesu li angiografski kateteri, dilatacijski balon kateteri i termodilucijski kateteri proizvodi koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo te mogu li se smatrati nadomjestkom za neko tjelesno oštećenje.
       
        Na postavljeni upit Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje očitovao se dopisom klasa: 410-01/06-01/2, ur.broj: 338-01-34-06-6 od 5. listopada 2006. godine, u kojem navode da su navedeni kateteri proizvodi koji se ugrađuju u ljudsko tijelo prilikom izvođenja složenih zahvata na krvnim žilama mozga i srca, a pri čemu se izvode i manji kirurški zahvati te se mogu smatrati kateterima navedenim pod rednim brojem 14. u članku 57. stavak 1. točka e) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05). Temeljem navedenog odgovora Središnji ured Porezne uprave očitovao se mišljenjem klasa: 410-19/06-01/184, ur.broj: 513-07-21-01/06-4 od 26. listopada 2006. godine prema kojem su kateteri proizvodi koji se ugrađuju u ljudsko tijelo te se prilikom njihovog oporezivanja primjenjuje stopa 0% u smislu odredbi članka 1Oa. stavak 1. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 57. stavak 1. točka e) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
       
        U vezi navedenog napominjemo da Središnji ured Porezne uprave nije nadležan za određivanje koji kateteri se mogu uvrstiti pod redni broj 14. članka 57. stavak 1. točka e) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost već je to u nadležnosti Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje temeljem čijeg je očitovanja došlo do dva različita tumačenja.
       
        Također, napominjemo da su prema članku 57. stavak 1. točka e) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost u proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implantate uvršteni, između ostalih, pod rednim brojem 14. kateteri i to ventrikularni Pudentz, subclavia, ureteralni i drugi kateteri stoga je mišljenje Porezne uprave klasa: 410-19/06-01/184, ur.broj: 513-07-21-01/06-4 od 26. listopada 2006. godine prema kojem se kateteri oporezuju po stopi 0% u skladu s odredbama članka 1Oa. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), i članka 57. stavak 1. točka e) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
       
        Iz navedene odredbe članka 57. stavak 1. točka e) rednog broja 14. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost proizlazi da svi kateteri koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo podliježu oporezivanju po stopi 0%.

Klasa:410-19/06-01/180 Ur. broj:513-07-21-01/06-4 Zagreb 21.12.2006.

Oporezivanje časopisa e-Kids         

Poduzeće za nakladu, informatiku i edukaciju "A" d.o.o.,  obratilo nam se s upitom oporezuje li se edukativni časopis e-Kids namijenjen učenicima osnovnih škola porezom na dodanu vrijednost po stopi 0%. Upitu su priložili očitovanje Agencije za odgoj i obrazovanje, Podružnica Split klasa: 602-01/06-01/27, ur.broj: 561-08/16-01 od 31. kolovoza 2006. godine prema kojem časopis e-Kids u potpunosti zadovoljava i obuhvaća većinu nastavnih tema predviđenih nastavnim planom i programom za djecu uzrasta od 8 do 12 godina i mogu ga koristiti učenici koji od 1. do 4. razreda pohađaju nastavu informatike kroz izvannastavnu aktivnost. Izvannastavna aktivnost iz informatike predviđena je Nastavnim planom i programom za osnovnu školu (Narodne novine, broj 102/06), i to za učenike od 1. do 4. razreda osnovne škole, a izvode ju učitelji razredne nastave. Upitu je priloženo i očitovanje Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Uprave za zajedničke programe klasa: 415-02/06-01/00003, ur.broj: 533-12-06-3 od 20. prosinca 2006. godine u kojem Ministarstvo navodi da je na temelju pozitivnog mišljenja Agencije za odgoj i obrazovanje časopis e-Kids u skladu s nastavnim planom i programom te ga preporučuju za učenike od 1. do 4. razreda osnovne škole, koji pohađaju nastavu informatike kroz izvannastavnu aktivnost.
       
        U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
       
        Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključivo i CD-ROM, video kasetu i audio kasetu.

        U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05), pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju ne periodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
        1.imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
        2.izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
        3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
       
        U svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost odredbama članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika propisano je da se udžbenicima smatraju nastavna sredstva izrađena u svezi s odgovarajućim nastavnim planom i programom, neovisno o broju stranica (temeljna knjiga, skripta, priručnik, radna bilježnica, vježbenica, lektira i dr.) otisnuta na papiru ili na već navedenim nositeljima teksta, koje je odobrilo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa.
       
        Shodno navedenom, časopis e-Kids prema očitovanju Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Uprave za zajedničke programe te očitovanju Agencije za odgoj i obrazovanje nastavno je sredstvo i u skladu je s nastavnim planom i programom, stoga podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 0% u smislu odredbe članka 1Oa. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
       
        Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/06-01/172 Ur. broj:513-07-21-01/06-3 Zagreb 8.12.2006.

Primjena nulte stope pdv-a         

Nakladničko poduzeće "A" d.o.o., Zagreba, obratilo nam se s upitom za primjenu stope 0% poreza na dodanu vrijednost na ilustrirani dječji književni list "Radost", koji izlazi jednom mjesečno, a namijenjen je osnovnoškolskom »izrastu (od 1. do 4. razreda). Upitu su priložili i očitovanje Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Uprave za zajedničke programe klasa: 602-01/06-01/01469, ur.broj 533-12-06-2 od 10. listopada 2006., prema kojem dječji list „Radost" sadrži izvrsne likovne, književne, pedagoške i zabavne priloge koji su u skladu s programom Hrvatskog nacionalnog i obrazovnog standarda i dodatni su izvor nastavnih sadržaja.
       
        Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
       
        Odredbom članka 1Oa. stavak 1. točka c) i t) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog, i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta kao i na znanstvene časopise.
       
        U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju neperiodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
        1.imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
        2.izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova.

        3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
       
        U svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost odredbama članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika propisano je da se udžbenicima smatraju nastavna sredstva izrađena u svezi s odgovarajućim nastavnim planom i programom, neovisno o broju stranica (temeljna knjiga, skripta, priručnik, radna bilježnica, vježbenica, lektira i dr.) otisnuta na papiru ili na već navedenim nositeljima teksta, koje je odobrilo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa.
       
        Obzirom da je prema očitovanju Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Uprave za zajedničke programe, dječji list "Radost" u skladu s programom Hrvatskog nacionalnog obrazovnog standarda, smatramo da podliježe oporezivanju po stopi 0% prema odredbama članka 1Oa. stavak 1. točka c) Zakona, odnosno članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika.
       
        Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-01/06-01/942 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 27.11.2006.

Da li usluga smještaja i prehrane radnika na terenu podliježe oporezivanju pdv-a po stopi od 10%        

Navedenim dopisom zatražili ste naš odgovor na sljedeća pitanja:
        1. Podliježu li usluge smještaja i prehrane radnika na terenu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 10%, kada porezni obveznik koji je u sustavu poreza na dodanu vrijednost, a obavlja djelatnost smještaja gostiju, na određeno vrijeme sklopi ugovor sa građevinskom tvrtkom koja šalje svoje radnike na teren?
        2. Koje evidencije treba voditi porezni obveznik pružatelj usluga smještaja?
        3. Treba li obračunavati boravišnu pristojbu?
       
        U vezi navedenog odgovaramo u nastavku.
       
        1. Člankom 1Oa. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), i člankom 57. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 10% na usluge smještaja ili smještaja s doručkom, polupansiona ili punog pansiona u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata i usluge agencijske provizije za naprijed navedene usluge.
       
        Smještajem se smatra noćenje u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata. Usluga pansiona obuhvaća smještaj (noćenje) i tri obroka (doručak, ručak i večera), a polupansiona smještaj (noćenje) s doručkom i jednini od ostalih obroka.
       
        Komercijalnim ugostiteljskim objektima u smislu Pravilnika smatraju se: hoteli, apart hoteli, turistička naselja, turistički apartmani, pansioni, guest-house, kampovi, kamp naselja, kampirališta, kuće za odmor, sobe za iznajmljivanje, apartmani i studio apartmani, prenoćišta, odmarališta, hosteli, planinarski domovi, lovački domovi, objekti za robinzonski smještaj i plovni objekti - brodovi ili brodice koji su prilagođeni i opremljeni za višednevni boravak posade i turista na krstarenjima i kružnim putovanjima.

        Porez na dodanu vrijednost na isporuke svih ostalih dobara i usluga plaća se po stopi 22% na poreznu osnovicu.
       
        Prema tome, porezni obveznik vlasnik komercijalnog ugostiteljskog objekta prilikom izdavanja računa poduzetniku, s kojim ima sklopljen ugovor o smještaju njegovih zaposlenika, obračunava porez na dodanu vrijednost po stopi 10% za obavljene usluge smještaja u smislu članka 1Oa. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
       
        2. Obzirom da je poduzetnik koji pruža usluge smještaja obveznik poreza na dohodak i upisan je u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, dohodak od iznajmljivanja utvrđuje temeljem poslovnih knjiga kao razliku između poslovnih primitaka i poslovnih izdataka nastalih u poreznom razdoblju kako je propisano odredbama članka 19. do 24. Zakona o porezu na dohodak (Narodne novine, broj 177/04).
       
        Prema članku 23. stavci 2. i 3. Zakona o porezu na dohodak, propisano je da porezni obveznik koji obavlja samostalnu djelatnost treba voditi knjigu primitaka i izdataka, popis dugotrajne imovine, knjigu prometa i evidenciju o tražbinama i obvezama. Iznimno, porezni obveznik nije dužan voditi knjigu prometa, ako podatke o dnevnom gotovinskom prometu osiguravaju u knjizi primitaka i izdataka ili u evidencijama propisanim drugim zakonima te ako se te evidencije vode na mjestu gdje se ostvaruju gotovinski primici.
       
        Odredbom članka 23. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 130. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost propisano je da obveznik poreza na dodanu vrijednost treba voditi Knjigu ulaznih (primljenih) računa i Knjigu izdanih (izlaznih) računa za osiguravanje podataka o primljenim odnosno izdanim računima. Radi osiguravanja podataka o računima izdanim za primljene predujmove i računima primljenim za dane predujmove treba voditi posebnu Knjigu ulaznih računa i Knjigu izdanih računa. Porezni obveznik treba voditi posebnu Knjigu ulaznih računa i Knjigu izdanih računa i za isporuke dobara i usluga koje se smatraju vlastitom potrošnjom u smislu članka 2. stavak 1. točke 2a., 2b. i 2c. Zakona.
       
        3. U vezi pitanja o plaćanju boravišne pristojbe napominjemo da je za tumačenje Zakona o boravišnoj pristojbi (Narodne novine, broj 35/95 - pročišćeni tekst, 42/95, 52/95, 64/00 i 42/05), nadležno Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka, a ne Ministarstvo financija - Porezna uprava.

Klasa:410-19/06-01/196 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 26.10.2006.

Oporezivanje katetra za venu subclavia pdv-om po stopi od 0%       

Društvo "A" d.o.o., obratilo nam se s upitom oporezuju li se kateteri za venu subclavia porezom na dodanu vrijednost po stopi 0%.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
      Odredbama članka 1Oa. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo (implantati, srčani zalisci, elektronski stimulatori, umjetni zglobovi, materijal za osteosintezu, stentovi, intrauterini ulošci i dr.), te ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostataka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
      Prema članku 57. stavak 1. točka e) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) podrobnije je određeno da se porez na dodanu vrijednost po stopi 0% plaća na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implantati, prema Listi proizvoda koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo i na medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, te na koja se pomagala i usluge ne primjenjuje stopa od 0%. U proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implantate navedeni su, između ostalih, pod rednim brojem 14. kateteri i to ventrikularni Pudentz, subclavia, ureteralni, i drugi.
      
     Obzirom daje Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, kao mjerodavno tijelo za tumačenje primjene i uporabe proizvoda prema Popisu iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima, dao tumačenje da su navedeni kateteri proizvodi koji se ugrađuju u ljudsko tijelo, prilikom njihovog oporezivanja primjenjuje se stopa 0% u smislu odredbi članka 1Oa. stavak 1. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 57. stavak 1. točka e) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
       Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/06-01/184 Ur. broj:513-07-21-01/06-4 Zagreb 26.10.2006.

Oporezivanje angiografskih, diletacijskih i termodilucijskih katetra pdv-om       

Navedenim dopisom obratili ste nam se s upitom o tome oporezuju li se angiografski, dilatacijski i termodilucijski kateteri porezom na dodanu vrijednost po stopi 0% prema odredbi članka 10a, stavak 1. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05).
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
      Prema očitovanju mjerodavnog tijela Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje klasa: 410-01/06-01/2, ur.broj: 338-01-34-06-6 od 5. listopada 2006. godine, angiografski, dilatacijski i termodilucijski kateteri proizvodi su koji se ugrađuju u ljudsko tijelo prilikom izvođenja složenih zahvata na krvnim žilama mozga i srca a pri čemu se izvode i manji kirurški zahvati, te se mogu smatrati kateterima navedenim pod rednim brojem 14. u članku 57. stavak 1. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
      Odredbama članka 10a. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo (implantati, srčani zalisci, elektronski stimulatori, umjetni zglobovi, materijal za osteosintezu, stentovi, intrauterini ulošci i dr.), te ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostataka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
      Prema članku 57. stavak 1. točka e) i f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) podrobnije je određeno da se porez na dodanu vrijednost po stopi 0% plaća na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implantati, prema Listi proizvoda koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo i na medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, te na koja se pomagala i usluge ne primjenjuje stopa od 0%. U proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implantate navedeni su, između ostalih, pod rednim brojem 14. kateteri.
      Obzirom da je Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, kao mjerodavno tijelo za tumačenje primjene i uporabe proizvoda prema Popisu iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima, dao tumačenje da su navedeni kateteri proizvodi koji se ugrađuju u ljudsko tijelo, prilikom njihovog oporezivanja primjenjuje se stopa 0% u smislu odredbi članka 10a. stavak 1. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 57. stavak 1. točka e) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.

Klasa:410-19/06-01/124 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 12.6.2006.

Oporezivanje iznosa kotizacije što se odnosi na katalog izložbe 

Hrvatski "A" savez, je organizacija registrirana kao udruga građana. Savez u okviru svoje djelatnosti organizira izložbe pasa na području Republike Hrvatske, a sudionici na izložbama plaćaju kotizaciju u koju je uključen i iznos što se odnosi na publikaciju kataloga izložbe. Obzirom da je Savez obveznik poreza na dodanu vrijednost postavljen je upit podliježe li iznos kotizacije što se odnosi na katalog izložbe oporezivanju po stopi 0% ili 22%.

Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.

Odredbom članka 1Oa. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoji obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta.

U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) pobliže je određeno što se smatra knjigama u smislu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost. Prema navedenim odredbama Pravilnika knjigama se smatraju neperiodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem, se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke,
2. izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.

Knjigama se u smislu Zakona i Pravilnika ne smatraju, između ostalog, telefonski imenici, vozni redovi, cjenici, kalendari, rokovnici, različiti prospekti, katalozi, turistički vodiči, turističke karte, mape, prigodni prezentacijski materijali u obliku knjige te drugi informativni materijal.

Shodno navedenom, u konkretnom slučaju riječ je o katalogu koji se prema odredbama članka 1Oa. stavak 1. točka c) Zakona, odnosno članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika ne smatra knjigom pa podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22%.

Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/06-01/106 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 25.5.2006.

Oporezivanje medicinske opreme porezom na dodanu vrijednost Carinska uprava, 

Carinarnica "A", Odjel za nadzor, Odsjek za provjere obratila nam se s upitom klasa: 470-01/05-03/35, ur.broj: 513-02-41-96/19-06-5 od 8. svibnja 2006. godine, radi očitovanja o tome oporezuju li se kateteri čija je namjena dilatacija
krvnih žila (Maverick 2 balon kateter, Maverick quantum balon kateter, Maverick otw balon kateter, Cutting balon kateter i drugi) te dijagnostički i vodeći kateteri (Imager II kateter, Expo&impulse kateter, Wiseguide guiding kateter, Excelsior, i drugi) porezom na dodanu vrijednost po stopi 0%. Upitu je priloženo i očitovanje Hrvatskog zavoda "B" klasa: 500-07/06-01/262 od 23. ožujka 2006. godine prema kojem se navedena oprema smatra standardnim potrošnim materijalnom koji se koristi prilikom složenih zahvata na krvnim žilama mozga i srca pri čemu se izvode i mali kirurški zahvati.

U vezi navedenoga u nastavku odgovaramo.

Odredbama članka 1Oa. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo (implantati, srčani zalisci, elektronski stimulatori, umjetni zglobovi, materijal za osteosintezu, stentovi, intrauterini ulošci i dr.), te ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostataka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda "B".

Prema članku 57. stavak 1. točka e) i f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) podrobnije je određeno da se porez na dodanu vrijednost po stopi 0% plaća na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implantati, prema listi proizvoda koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo i na medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda "B", te na koja se pomagala i usluge ne primjenjuje stopa od 0%.

Shodno navedenim odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost razvidno je da se stopa 0% poreza na dodanu vrijednost primjenjuje samo na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo i medicinske proizvode koji nadomještaju tjelesno oštećenje ili nedostatke prema Popisu iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda "B" (Narodne novine, broj 93/03, 158/03 i 74/04).

Ako je Hrvatski zavod "B", kao mjerodavno tijelo za tumačenje primjene i uporabe proizvoda iz Popisa Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima, dao tumačenje da su predmetni kateteri standardni potrošni materijal, te da nisu razvrstani u proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo ili služe za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostataka, tada se na te proizvode ne može primijeniti porezna stopa 0% nego 22%.

O navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa: 334-01/05-01/30 Ur. broj:513-07-21-01/06-5 Zagreb 16.5.2006.

Oporezivanje porezom na dodanu vrijednost određenih turističkih usluga 

Veza dopisi ur. broj: XIV-4111/2-2005. od 29. srpnja 2005. i ur. broj: XIV 4111/4-2005 od 28. rujna 2005.

Dopisom pod gornjim brojem postavili ste niz pitanja glede oporezivanja porezom na vrijednost određenih turističkih usluga, na koja odgovaramo u nastavku.

Odredbom članka 10.a stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od l0% na usluge smještaja ili smještaja s doručkom, polupansiona ili punog pansiona u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata i usluge agencijske provizije za naprijed navedene usluge. Navedene odredbe primjenjuju se od 1. siječnja 2006. godine, a pojašnjene su člankom 57. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05).
Smještajem se u smislu članka 10a. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost smatra noćenje u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata, usluga pansiona obuhvaća, smještaj (noćenje) i tri obroka (doručak, ručak i večeru), a polupansion smještaj (noćenje) s doručkom i jednim od ostalih obroka. 
Komercijalnim ugostiteljskim objektima u smislu članka 10a. stavak 2. Zakona smatraju se: hoteli, apart-hoteli, turistička naselja, turistički apartmani, pansioni,guest-house, kampovi, kamp naselja, kampirališta, kuće za odmor, sobe za iznajmljivanje, apartmani i studio-apartmani, prenoćišta, odmarališta, hosteli, planinarski domovi, lovački domovi, objekti za robinzonski smještaj i plovni objekti - brodovi ili brodice koji su prilagođeni za prijevoz osoba na krstarenjima i kružnim putovanjima i opremljeni za višednevni boravak posade i turista.
Porezna stopa 10% primjenjuje se i na agencijske usluge (agencijsku proviziju) za usluge smještaja s doručkom, polupansiona u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata.
U svezi s navedenim zakonskim odredbama postavljena su pitanja i zatražena pojašnjenja o oporezivanju charter djelatnosti kako slijedi:
1. Da li se na usluge djelatnosti iznajmljivanja plovila (charter) plaća porez na dodanu vrijednost 10%, te plaća li se porez na dodanu vrijednost po stopi 10% na najam (charter) plovnih objekata samo u slučaju kad se iznajmljuju sa posadom za višednevni boravak posade i turista na krstarenjima i kružnim putovanjima ili se porezna stopa od 10% primjenjuje i u slučaju kad se plovni objekti bez posade iznajmljuju turistima za krstarenje?
Komercijalnim ugostiteljskim objektima u smislu članka 10.a stavak 2. Zakona i članka 37. stavak 2. Pravilnika smatraju se i plovni objekti - brodovi ili brodice koji su prilagođeni za prijevoz osoba na krstarenjima i kružnim putovanjima i opremljeni za višednevni boravak posade i turista.
Sukladno navedenoj odredbi usluga smještaja turista na plovnim objektima - brodovima ili brodicama koji su prilagođeni za prijevoz osoba na krstarenjima i kružnim putovanjima i opremljeni za višednevni boravak posade i turista (u trajanju duljem cd 24 sata) načelno se oporezuje po stopi 10%. Međutim, navedeno se odnosi na pružanje usluga smještaja na plovnim objektima za višednevna krstarenja u svrhu obavljanja turističke gospodarske djelatnosti, prema odredbi članka 2. Pravilnika o vrstama i kategorijama plovnih objekata nautičkog turizma (Narodne novine, br 11/97), koji određuje vrste plovnih objekata nautičkog turizma prema namjeni njihovog korištenja.
Nadalje, odredbom članka 2. i 3. Pravilnika o uvjetima koje mora zadovoljavati plovni objekt te fizička ili pravna osoba koja obavlja djelatnost iznajmljivanja plovila (Narodne novine, br.41/05) propisano je između ostalog da charter tvrtka može iznajmljivati vlastita plovila ili plovila u vlasništvu druge domaće fizičke ili pravne osobe pod uvjetom da su plovila upisana u očevidnik brodica za gospodarske namjene u RH ili da su upisana u upisnik jahti kao jahta za obavljanje gospodarske djelatnosti u RH.Upisnici se vode odvojeno po posebnim propisima.
Radi određivanja obavljanja gospodarske djelatnosti tvrtka koja obavlja charter u smislu Pomorskog zakonika (Narodne novine, broj 181/04) i spomenutog Pravilnika mora se upisati u propisani očevidnik, prema vrsti plovila i namjeni obavljanja djelatnosti, što određuje i porezni status u svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim zakonskim odredbama razvidno je da primjena porezne stope 10% ili 22% ovisi o vrsti ugovorenog i obavljenog posla. Stoga ako domaća pravna ili fizička osoba koja je vlasnik plovila daje ta plovila u najam (sa posadom ili bez posade), agenciji ili charter tvrtki na određeno vrijeme, riječ je o usluzi najma koja se oporezuje po stopi 22%. Samo na usluge smještaja turista na plovilima u smislu odredbu članka 10.a stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost obračunava se porez na dodanu vrijednost po stopi 10%.
2. Da li se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 10% n usluge smještaja plovila na stalnom vezu u marini, te da li na uslugu ronjenja ( koja je uključena u paket turističkog aranžmana sa uslugom smještaja) agencije mogu zaračunati porez na dodanu vrijednost po stopi 10%?
Porezna stopa 10% može se primijeniti samo ako je riječ o uslugama navedenim u članku 10.a stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, dakle samo kada je riječ o usluzi smještaja turista na plovnim objektima koji su prilagođeni i opremljeni za višednevni boravak posade i turista na krstarenjima i kružnim putovanjima. 
Stoga se usluge smještaja plovila na stalnim ili privremenom vezu u marini, usluge ronjenja zaračunane u paketu turističkog aranžmana, kao transferi, izleti i ostale slične usluge oporezuju poreznom stopom 22%
3. Koju stopu poreza na dodanu vrijednost će obračunati domaći poduzetnik (agencija ili charter tvrtka) kada posreduje pri iznajmljivanju jahti ili brodica za višednevni smještaj domaćih ili stranih turista, te kojom se stopom poreza na dodanu vrijednost oporezuje dnevni charter (bez noćenja)?
Ako agencija ili charter tvrtka posreduje u tuđe ime i za tuđi račun, pri iznajmljivanju jahti ili brodica za smještaj domaćih ili stranih turista, tada će na agencijsku proviziju obračunati porez na dodanu vrijednost 10%. Ako posreduje u svoje ime a za tuđi račun za smještaj bilo domaćih ili stranih turista, tada će obračunati porez na dodanu vrijednost po stopi 10% na ukupan iznos naknade.
Najam plovnih objekata za dnevni charter oporezuje se po stopi 22%, jer nije riječ o smještaju u smislu članka 10.a stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. 

Klasa:410-19/06-01/95 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb9.5.2006.Oporezivanje priručnika za športske ribolovce PDV-om po stopi od 22% ili po stopi 0% Hrvatski savez "A", izdao je dva priručnika za športske ribolovce i to Priručnik za sportski ribolov i Priručnik za polaganje ribo-čuvarskog ispita. U vezi navedenog postavljaju upit podliježu li navedeni priručnici oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22% ili po stopi 0%.

Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.

Odredbom članka 10.a stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta.

U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) pobliže je određeno što se smatra knjigama u smislu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost. Prema navedenim odredbama Pravilnika knjigama se smatraju neperiodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke,
2. izrađene se u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se bojanke kao i slikovnice bez teksta.
Knjigama se u smislu Zakona i Pravilnika ne smatraju, između ostalog, telefonski imenici, vozni redovi, cjenici, kalendari, rokovnici, različiti prospekti, katalozi, turistički vodiči, turističke karte, mape, prigodni prezentacijski materijali u obliku knjige te drugi informativni materijal.

Obzirom da izdanja Priručnik za sportski ribolov i Priručnik za polaganje ribočuvarskog ispita imaju obilježja informativnog materijala, ne mogu se smatrati knjigama u smislu članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, pa podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22%.

Napominjemo da se udžbenicima u smislu članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost smatraju nastavna sredstva izrađena u svezi s odgovarajućim nastavnim planom i programom, neovisno o broju stranica (primjerice, temeljna knjiga, skripta, radna bilježnica, vježbenica i slično) otisnuta na papiru ili navedenim nositeljima teksta, koje je odobrilo Ministarsko znanosti, obrazovanju i športa.

Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/06-01/92 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 19.4.2006.

Oporezivanje lijekova koji nisu na Listi lijekova HZZO-a 

Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi proslijedilo nam je upit Hrvatske lige protiv raka o tome može li se pnmijeniti stopa 0% prilikom oporezivanja porezom na dodanu vrijednost onkoloških lijekova koji nisu na Listi lijekova Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
U vezi navedenoga odgovaramo.
Odredbama članka 10a. stavak 1. točka d) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) i članka 57. stavak 1. točka d) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05)propisano je da se porez na dodanu vrijednost po stopi 0% plaća na lijekove određene Odlukom o
utvrđivanju Liste lijekova Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
Prema navedenom, ako neki lijekovi, u ovom slučaju onkološki lijekovi nisu na Listi lijekova ne može se primijeniti stopa poreza na dodanu vrijednost 0%, nego stopa 22%. 
Molimo da o navedenom izvijestite podnositelja upit 

Klasa:410-19/06-01/89 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 18.4.2006.

Obračun poreza na dodanu vrijednost 

HP - Hrvatska pošta d.d., u svojim poštanskim uredima prodaje među ostalim i dobra u komisiji koja se prema odredbi članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) oporezuju poreznom stopom 0%. U vezi navedenog postavljaju upit trebaju li na proviziju ostvarenu u komisijskom poslu obračunati porez na dodanu vrijednost po stopi 22%, obzirom da je predmet isporuke u komisiji proizvod koji se oporezuje po stopi 0%.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, udžbenike za pedagoški odgoj i obrazovanje osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta oporezuju se porezom na dodanu vrijednost po stopi 0%.
U članku 4. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) propisano je da se isporuke dobara u komisiji u svoje ime a za tuđi račun oporezuju jednako kao i isporuke u svoje ime i za vlastiti račun. Kod isporuke dobara u komisiji porezna osnovica je ukupna naknada za isporučena dobra kao i kod isporuka u svoje ime i za svoj račun.
Kod komisijskog načina prodaje nastaju dvije isporuke i to isporuka komisionara kupcu i isporuka komitenta komisionaru što je propisano člankom 4. stavak 2. Pravilnika.
Prema navedenom komisionar kupcu izdaje račun u kojem poreznu osnovicu čini ukupna naknada za prodana dobra, a vlasniku dobara izdaje račun za naknadu (proviziju ostvarenu u komisijskom poslu) što ju ostvaruje obavljanjem usluge prodaje dobara i obračun o prodanim dobrima.
Stoga je komisionar, u konkretnom slučaju HP - Hrvatska pošta d.d. obvezan obračunati porez na dodanu vrijednost po stopi 22% na ostvarenu naknadu, za obavljenu uslugu prodaje dobara neovisno o tome što predmet isporuke u komisiji podliježe oporezivanju po stopi 0%.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:363-01/06-01/4 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 6.2.2006.

Obračun poreza na dodanu vrijednost 

Grad Kraljevica, Jedinstveni upravni odjel, Kraljevica, obratio nam se s upitom o obračunu poreza na dodanu vrijednost. Naime, Grad Kraljevica kao davatelj koncesije i društvo "A" d.o.o. kao korisnik koncesije, sklopili su 7. prosinca 2000. godine Ugovor o koncesiji za obavljanje poslova opskrbe plinom na području Grada Kraljevice, a 18. lipnja 2003. sklopljen je Aneks broj l Ugovora o koncesiji. Cijena priključka koja uključuje sve radove i uređaje do ormarića, uključujući i plinomjer iznosi 6.000,00 kuna što je određeno Aneksom broj 1. U vezi navedenog postavljen je upit plaća li krajnji potrošač (trgovačko društvo ili domaćinstvo) korisniku koncesije "A" d.o.o.. cijenu priključka u visini 6.000,00 kuna ili tu istu cijenu uvećanu za porez na dodanu vrijednost. Napominjemo da je društvo "A" d.o.o. obveznik poreza na dodanu vrijednost od 10. ožujka 2001. godine.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Članak 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisuje da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje obavi poduzetnik baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Odredbama članka 8. stavak 1. Zakona propisano je da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
Prema navedenom, naknada za svaku isporuku dobara ili obavljene usluge krajnjim korisnicima koja predstavlja prihod poduzetnika - obveznika poreza na dodanu vrijednost podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost. Budući da je u konkretnom slučaju naknada za priključak plina u iznosu od 6.000,00 kuna prihod društva "A" d.o.o., naknada podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
Članak 57. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) propisuje da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i usluga po stopi 22% na poreznu osnovicu - naknadu. Međutim, ako je u naknadi sadržan i obračunan porez na dodanu vrijednost po stopi 22% tada se primjenjuje preračunata porezna stopa koja iznosi 18,0328%.
Obzirom da je iz priloženog Ugovora o koncesiji i Aneksa broj l razvidno da u cijenu priključka nije uračunat porez na dodanu vrijednost ne može se primijeniti preračunata stopa poreza, nego se na cijenu priključka (6.000,00 kuna) treba obračunati porez na dodanu vrijednost po stopi 22%
Molimo da o ovome obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/06-01/6 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 30.1.2006.

Primjena nulte stope poreza na dodanu vrijednost 

Hrvatski svjetski sabor, Poreč, obratio nam se s upitom za primjenu nulte stope poreza na dodanu vrijednost na list (časopis) domovinske i iseljene Hrvatske "Korjeni", koji njeguje tradiciju i vrijednosti hrvatskog naroda.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 1Oa. stavak 1. točka c) i f) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta kao i na znanstvene časopise.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju neperiodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1.imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2.izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
Odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost nije propisana mogućnost primjene stope 0% na časopise, stoga časopis "Korjeni" podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22%.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/04-01/357 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 10.12.2004.

Gastro razglednice 

Gospodin "A" autor je gastro - razglednice Hrvatske. Gastro - razglednica je jednostavan i ekonomičan suvenir za turiste koji posjećuju našu zemlju, a cilj joj je promidžba hrvatskog turizma. Obzirom na navedeno upućen nam je zahtjev za oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost budući da će gastro - razglednicu kupovati uglavnom strani turisti.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka l0a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoji obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04-ispravak) pobliže je određeno što se smatra knjigama u smislu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost. Prema navedenim odredbama Pravilnika knjigama se smatraju ne periodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke,
2. izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta. 
Knjigama se u smislu Zakona i Pravilnika ne smatraju, između ostalog, telefonski imenici, vozni redovi, cjenici, kalendari, rokovnici, različiti prospekti, katalozi, turistički vodiči, turističke karte, mape, prigodni prezentacijski materijali u obliku knjige te drugi informativni materijal.
Iz navoda u pismu razvidno je daje u konkretnom slučaju riječ o razglednici koja ima obilježja informativnog materijala, što podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi od 22% prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/04-01/358 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 9.12.2004.,

Primjena nulte stope poreza na dodanu vrijednost 

Izdavačka kuća "A", izdavač znanstvenog časopisa "X", zatražila je mišljenje o tome plaća li se na predmetni časopis porez na dodanu vrijednost po stopi od 0%. Upitu su priložili potvrdu Ministarstva znanosti i tehnologije klasa: 402-07/02-02/249, ur.broj: 533-02/607-02-2 od 26. studenoga 2002., u kojoj je među ostalim navedeno da je časopis "X" (prije časopis "Y") časopis za popularizaciju znanosti u smislu članka 5. Zakona o znanstvenoistraživačkoj djelatnosti (Narodne novine, broj 59/96 - pročišćeni tekst), Odluku Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa o sufinanciranju domaćih časopisa u 2004. godini, te mišljenje Ministarstva prosvjete i športa klasa: 602-09/95-01-247, ur.broj: 532-02-4/2-95-01 od 20. srpnja 1995. godine u kojem je navedeno da se časopis "Y" preporučuje kao dodatna (neobvezna) literatura za zemljopis i povijest u osnovnim i srednjim školama.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) i f) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% između ostalog, na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, te na znanstvene časopise.
U svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost odredbama članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04-ispravak) propisano je da se udžbenicima smatraju nastavna sredstva izrađena u svezi s odgovarajućim nastavnim planom i programom, neovisno o broju stranica (temeljna knjiga, skripta, priručnik, radna bilježnica, vježbenica, lektira i dr.) otisnuta na papiru ili na drugim nositeljima teksta, koje je odobrilo Ministarstvo prosvjete i športa ili Ministarstvo znanosti i tehnologije. 
U predmetnom dopisu priložena dokumentacija Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa i Odluka o sufinanciranju časopisa u 2004, godini ne ispunjava uvjete iz članka 57. stavak 1. točka c) i g) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost. Naime, Odluka o sufinanciranju časopisa "Y" nema značenje odobrenja koje izdaje Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa u slučaju kad je riječ o znanstvenim časopisima ili udžbenicima kao nastavnim sredstvima u svezi s nastavnim planom i programom.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/04-01/338 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 24.11.2004.

Medicinske igle 

Središnji ured Carinske uprave proslijedio nam je upit poduzeća "A" d.o.o. o tome oporezuju li se porezom na dodanu vrijednost po stopi od 0% ili 22% medicinske igle razvrstane u tarifne brojeve 9018.3110 - igle sa štrcaljkama za davanje inzulina, 9018.3210 cjevaste kovinske igle - igle za uzimanje krvnih uzoraka i 9018.3290 - kirurške igle za šivanje.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 1Oa. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo (implatanti, srčani zalisci, elektronski stimulatori, umjetni zglobovi, materijal za osteosintezu, stentovi, intrauterini ulošci i dr.), te ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostataka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
Prema članku 57. stavak 1. točka e) i f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 - ispravak) podrobnije je određeno da se porez na dodanu vrijednost po stopi od 0% plaća na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implatanti, prema listi proizvoda koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo i na medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, te na koja se pomagala i usluge ne primjenjuje stopa od 0%. 
Shodno navedenom, stranku je potrebno uputiti da se obrati Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje koji će dati tumačenje jesu li navedene medicinske igle razvrstane u ortopedska pomagala prema Pravilniku o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, kako bi se moglo odrediti podliježu li navedeni proizvodi oporezivanju stopom od 22% ili 0%.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/04-01/279 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 21.9.2004.

EKG elektrode 

Društvo "A", obratilo nam se s upitom oporezuju li se porezom na dodanu vrijednost EKG elektrode po stopi od 0% ili 22%.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 10a. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo (implatanti, srčani zalisci, elektronski stimulatori, umjetni zglobovi, materijal za osteosintezu, stentovi, intrauterini ulošci i dr.), te ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostataka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda "B".
Prema članku 57. stavak 1. točka e) i f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 55/04) podrobnije je određeno da se porez na dodanu vrijednost po stopi od 0% plaća na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implatanti, prema listi proizvoda koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo i na medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, te na koja se pomagala i usluge ne primjenjuje stopa od 0%.
Shodno navedenom, stranku je potrebno uputiti da se obrati Hrvatskom zavodu "B" koji će dati tumačenje jesu li EKG elektrode razvrstane u ortopedska pomagala prema Pravilniku o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, kako bi se moglo odrediti podliježe li navedeni proizvod oporezivanju po stopi od 22% ili 0%. 

Klasa:410-19/04-01/262 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 20.9.2004.

Porez na dodanu vrijednost na multimedijalne edukativne tečajeve informatike i stranih jezika koji se nalaze na CD-ROM-u 

Društvo "A", postavilo nam je upit oporezuju li se porezom na dodanu vrijednost po stopi od 0% multimedijalni edukativni tečajevi informatike i stranih jezika koji se nalaze na CD-ROM-u.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključivo i CD-ROM, video kasetu i audio kasetu.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 55/04) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju neperiodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
l. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2.izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
U svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost odredbama članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika propisano je da se udžbenicima smatraju nastavna sredstva izrađena u svezi s odgovarajućim nastavnim planom i programom, neovisno o broju stranica (temeljna knjiga, skripta, priručnik, radna bilježnica, vježbenica, lektira i dr.) otisnuta na papiru ili na već navedenim nositeljima teksta, koje je odobrilo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta.
Ako društvo "A" ne posjeduje odobrenje Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta kojim bi se navedeni multimedijalni edukativni tečajevi smatrali udžbenicima (tj. nastavnim sredstvima u svezi s nastavnim planom i programom), primjenjuje se porezna stopa 22%.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/04-01/63 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb4.3.2004.

Oporezivanje hostije po stopi od 0% 

Društvo "A" d.o.o. postavilo nam je pitanje smatraju li se hostije kruhom koji se oporezuje po stopi od 0%.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi č1anka 10a. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 127/00) po stopi od 0% oporezuju se sve vrste kruha. Odredbom članka 57. stavak 1. točka a) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 198/03), kruhom koji se oporezuje po stopi od 0% smatraju se sve vrste ispečenog kruha (pšenični, raženi, ječmeni, kukuruzni, kruh od heljde, kruh od soje, kruh od posija i kruh od krumpira) koji se stavlja u promet pod nazivom kruh bijeli, polubijeli, crni, peciva i drugi pekarski proizvodi kao što su kifle, pereci, žemlje, pogače, lepinje, kajzerice, osim svih vrsta kolača, bureka i ostalih pekarskih i slastičarskih proizvoda.
Na temelju ove definicije kruha kao proizvoda koji se oporezuje po stopi od 0%, proizlazi da se hostije ne mogu smatrati proizvodom koji se oporezuje po stopi od 0%.

Klasa:410-19/04-01/69 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 2.3.2004.
Porez na dodanu vrijednost na uvozni materijal namijenjen za korekciju zubnog luka 

Veza dopis klasa: 413-01/04-01/37,
ur. broj: 513-02-1210/1-04-2

U predmetnom dopisu navodite da se u postupku uvoznog carinjenja pojavljuju metalne kopčice (bravice) za izradu žičanih aparatića koji se fiksiraju na zube i kao takovi se nose kroz duži vremenski period sa svrhom ispravljanja (formiranja) estetskog zubala (zubnog luka). Izrađeni aparatići se fiksiraju na zube, ali bez kirurškog zahvata, i svojim čvrstim pritezanjem djeluju na zubni luk i zube, čime se estetski i funkcionalno formiraju. Navodite da uvoznici smatraju da su metalne kopčice (bravice) ortopedska pomagala navedena u Pravilniku o ortopedskim i drugim pomagalima, te da se na njih sukladno tom Pravilniku i članku 57. stavak 1. točka e) i f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ne obračunava i ne naplaćuje porez na dodanu vrijednost kao i na stomatološke implantate i nadomjestke.
Na postavljeni upit da li prilikom uvoza naprijed navedene robe treba obračunati i naplatiti porez na dodanu vrijednost, odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 10a stavak 1. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo (implatanti, srčani zalisci, elektronski stimulatori, umjetni zglobovi, materijal za osteosintezu, stentovi, interauterini ulošci i dr.), te ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
U članku 57. stavak 1. točka e) i f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) podrobnije je određeno da se porez na dodanu vrijednost po stopi 0% plaća na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implantati, prema Listi proizvoda koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo i na medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o
ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, te na koja pomagala i usluge se ne primjenjuje stopa poreza na dodanu vrijednost 0%.
U skladu s iznesenim porezne obveznike treba uputiti na Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje radi tumačenja o razvrstavanju pojedinih proizvoda u ortopedska pomagala prema Pravilniku o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje (Narodne novine, od broja 63/00-pročišćeni tekst do 93/03), kao što je u konkretnom slučaju riječ o metalnim kopčicama (bravicama) za izradu žičanih aparatića koji se fiksiraju na zube. 

Klasa:410-19/03-01/378 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb26.11.2003.Primjena nulte stope poreza na dodanu vrijednost na enciklopedijski časopis Nakladničko poduzeće "A" obratilo nam se s upitom za primjenu nulte stope poreza na dodanu vrijednost na enciklopedijski časopis za mlade Drvo znanja i časopis Enter koji pokriva područje informatike.
Odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka l0a. stavak 1. točka c) i f) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta kao i na znanstvene časopise.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju neperiodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1.imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2.izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
U svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost odredbama članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika propisano je da se udžbenicima smatraju nastavna sredstva izrađena u svezi s odgovarajućim nastavnim planom i programom, neovisno o broju stranica (temeljna knjiga, skripta, priručnik, radna bilježnica, vježbenica, lektira i dr.) otisnuta na papiru ili na već navedenim nositeljima teksta, koje je odobrilo Ministarstvo prosvjete i športa ili Ministarstvo znanosti i tehnologije.
Budući da u predmetnom dopisu takvo odobrenje nije priloženo, navedeni časopisi podliježu oporezivanju po stopi od 22%. Ako bi Ministarstvo prosvjete i športa izdalo odobrenje kojim bi se časopisi smatrali udžbenicima (tj. nastavnim sredstvima u svezi s nastavnim planom i programom), prilikom oporezivanja primjenjivala bi se stopa od 0%, prema odredbama članka l0a. stavak 1. točka c) i f) Zakona, odnosno članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/03-01/323 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 7.11.2003.

Oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

Društvo "A", obratilo nam se s upitom za oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na bojanku «Razigrana učilica» i slikovnu mapu (koja sadrži kolaž papir i likovnu mapu) za predškolski odgoj.
U nastavku odgovaramo.
Odredbom članka l0a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključujući i CD-ROM, videokasetu i audiokasetu.
U članku 57. stavak 1. točka c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju neperiodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1.imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2.izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
U skladu s navedenim mišljenja smo da bojanka «Razigrana učilica» podliježe oporezivanju po stopi od 0%.
Molimo da s našim odgovorom upoznate podnositelja upita.

Klasa:410-19/03-01/274 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb29.9.2003.Porez na dodanu vrijednost na PVC rukavice za jednokratnu uporabu U svezi s vašim prijedlogom odgovora na upit društva "A", o poreznom tretmanu PVC rukavica za jednokratnu uporabu, očitujemo se u nastavku.
U članku 57. stavak 1. točka f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 60/96 do 58/03), propisano je da se stopa od 0% iz članka 1Oa točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00), primjenjuje na ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, osim pomagala i usluga s Popisa pod rednim brojevima 35., 317., 318., 319., 320..321., 322., 326., 364, 448., 449., 487., 488., 489., 490., 491., 492., 493., 508., 509., 510., 511., 512., 513., 514., 515., 516., 517., 518., 519., 520., 521., 522., 523., 524., 525., 526., 527., 528., 529., 530., 531., 532., 533., 534., 535., 536., 537., 538., 539., 540., 543., 544., 545., 546., 547., 548., 549., 550., 551., 552., 553., 554., 577., 583., 584., 585., 586., 687., 688. i 689.
Izuzeća od primjene stope od 0%, navedena u članku 57. stavak 1. točka f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, temelje se na Popisu ortopedskih pomagala koji je u vrijeme donošenja poreznog propisa bio na snazi, a naveden je u Pravilniku o izmjeni Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima, objavljenom u Narodnim novinama broj 114 iz 1999. godine.
Prema Popisu ortopedskih pomagala navedenom u Pravilniku o izmjeni Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima (Narodne novine, broj 114/99), gumene rukavice za jednokratnu uporabu od PVC materije i tanke gumene stijenke, bile su navedene na rednom broju 681.
Budući da redni broj 681. Popisa ortopedskih pomagala nije naveden u članku 57. stavak 1. točka f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost kao izuzetak od primjene stope od 0%, rukavice za jednokratnu uporabu navedene u Popisu, oporezuju se po stopi od 0%.
Pravilnik o ortopedskim i drugim pomagalima doživio je od 1999. godine do danas brojne izmjene i dopune, tako da su predmetne rukavice sada navedene na rednom broju 697. Popisa objavljenog u Pravilniku o ortopedskim i drugim pomagalima (Narodne novine, broj 93/03 - pročišćeni tekst). Pravilnikom o porezu na dodanu vrijednost nisu usklađene ove izmjene rednih brojeva, ali smo mišljenja da to ne utječe na porezni status proizvoda iz članka 57. stavak 1. točka f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, koji se temelji na Popisu iz Pravilnika o izmjeni Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima objavljenim u Narodnim novinama, broj 114/99 te se predmetne rukavice oporezuju po stopi od 0%. 

Klasa:410-19/03-01/312 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb1.9.2003.Porez na dodanu vrijednost na predmetno izdanje Društvo "A", izdavač interaktivnog CD-ROM-a, slikovnice i bojanke pod nazivom «Poštujte naše znakove«, zatražilo je mišljenje o tome plaća li se na predmetno izdanje porez na dodanu vrijednost po stopi 0%. Priložili su mišljenje Ministarstva prosvjete i športa, Zavoda za unapređenje školstva, klasa: 602-01/03-01/0400, ur. broj: 532-06-04/8-03-1, od 27. kolovoza 2003. u kojem je, među ostalim, navedeno da ponuđeni komplet pridonosi obogaćenju izbora didaktičkog materijala za realizaciju prometnog odgoja, te da je namijenjen djeci mlađe školske dobi, ali i u radu s predškolskom djecom.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključujući i CD-ROM, videokasetu i audiokasetu.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) pobliže je određeno što se smatra knjigama.
Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika, knjigama se smatraju neperiodične tiskovine sa istodobno sva tri sljedeća obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj;
2. u tehničkom su smislu izrađene u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova;
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a), ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta, te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke, te slikovnice bez teksta.
Smatramo da interaktivni CD-ROM, slikovnica i bojanka pod nazivom »Poštujte naše znakove«, udovoljavaju propisanim uvjetima iz članka 10a stavak 1. točka c) Zakona i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, te podliježu oporezivanju stopom poreza na dodanu vrijednost O %.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/282 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 23.7.2003.

Porez na dodanu vrijednost na knjige 

Fakultet "A" zatražio je mišljenje o tome plaća li se porez na dodanu vrijednost po stopi od 0%, prema članku 1Oa. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), na sveučilišnu skriptu pod naslovom "Ugljični materijali".
Na upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 1Oa. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoji obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju neperiodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1.imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2.izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
Iz upita i priložene knjige mišljenja smo da sveučilišna skripta "Ugljični materijali" udovoljava propisanim uvjetima iz članka 1Oa. stavak 1. točka c) Zakona i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika i podliježe oporezivanju po stopi od 0%.
Molimo da s ovim odgovorom upoznate podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/254 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb27.6.2003.Porez na dodanu vrijednost na knjige U povodu upita društva s ograničenom odgovornošću "A", i pitanja o mogućnosti oporezivanja izdanja «B» porezom na dodanu vrijednost po stopi od 0%, kao što se oporezuju knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog karaktera, odgovaramo u nastavku.
Člankom 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), propisano je, između ostalog, da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 60/96 do 58/03.) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika, knjigama se smatraju neperiodične tiskovine sa istodobno sva tri slijedeća obilježja:
1. da imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio - više od 50% - pojavljuju promidžbene poruke),
2. da su u tehničkom smislu izrađene u obliku knjige, otisnute na arcima papira, na nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. da imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica.
Knjigama se u smislu Zakona i Pravilnika ne smatraju, između ostalog, telefonski imenici, vozni redovi, cjenici, kalendari, rokovnici, različiti prospekti, katalozi, turistički vodiči, turističke karte, mape, prigodni prezentacijski materijali u obliku knjige te drugi informativni materijal.
Prema tome, budući da je u konkretnom slučaju riječ o restoranskom i hotelskom vodiču, odnosno o publikaciji koja ima obilježja informativnog materijala i turističkog vodiča, ista se ne može smatrati knjigom prema odredbama članka 10a. Stavak 1. točka c) Zakona, odnosno članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, pa podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22 %.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa:410-19/02-01/370 Ur. broj:513-07/03-3 Zagreb 29.4.2003.

Plaćanje poreza na dodanu vrijednost na set knjiga obrazovnog karaktera 

Porezni obveznik "A", zatražio je mišljenje o tome plaća li se porez na dodanu vrijednost po stopi 0%, prema članku 10a stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost, na set knjiga obrazovnog karaktera «Zlatne ruke kreativnih radova».
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju neperiodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2. izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
Iz upita i priloženih knjiga nismo mogli nedvojbeno odrediti zadovoljavaju li navedene knjige
sadržajne uvjete (stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni ili obrazovni) iz članka 57. stavak 1. točka 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, te smo zatražili mišljenje je li u konkretnom slučaju riječ o knjizi obrazovnog sadržaja od Ministarstva kulture, koje je upit proslijedilo Ministarstvu prosvjete i športa.
Ministarstvo prosvjete i športa dalo je mišljenje da se Zakonom o udžbenicima za osnovnu i srednju školu (Narodne novine, broj 117/01) odobravaju samo udžbenici na temelju članka 1, 2. i 3. toga Zakona.
Slijedom navedenog, mišljenja smo da izdanje poreznog obveznika "A", »Zlatne ruke kreativnih radova» ne udovoljava propisanim uvjetima iz članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, pa podliježe oporezivanju stopom poreza na dodanu vrijednost 22%.

Klasa:410-19/03-01/127 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 29.4.2003. 

Porez na dodanu vrijednost na knjige 

U povodu upita Hrvatskog planinarskog društva "A", i pitanja o mogućnosti oporezivanja vodiča i dnevnika »Goranski planinarski pute, »Planinarski put Velebno» i »Seniorski planinarski put» porezom na dodanu vrijednost po stopi od 0%, kao što se oporezuju knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog karaktera, odgovaramo u nastavku.
Člankom 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), propisano je, između ostalog, da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 60/96 do 58/03.) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika, knjigama se smatraju neperiodične tiskovine sa istodobno sva tri slijedeća obilježja:
1. da imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio - više od 50% - pojavljuju promidžbene poruke),
2. da su u tehničkom smislu izrađene u obliku knjige, otisnute na arcima papira, na nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. da imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica.
Knjigama se u smislu Zakona i Pravilnika ne smatraju, između ostalog, telefonski imenici, vozni redovi, cjenici, kalendari, rokovnici, različiti prospekti, katalozi, turistički vodiči, turističke karte, mape, prigodni prezentacijski materijali u obliku knjige te drugi informativni materijal.
Budući da je u ovom slučaju riječ o publikacijama koje imaju obilježja turističkih vodiča, takove tiskovine ne mogu se smatrati knjigom prema odredbama članka 10a. Stavak 1. točka c) Zakona, odnosno članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, pa podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22 %.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita.

Klasa:410-19/03-01/116 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 29.4.2003.

Porez na dodanu vrijednost na ljetopis škole 

U povodu upita društva "A", suizdavača na ljetopisima nekoliko srednjih škola u Rijeci, što nam ga je proslijedilo Ministarstvo prosvjete i športa, i pitanja o tome oporezuju li se ljetopisi srednjih škola porezom na dodanu vrijednost po stopi od 0%, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), po stopi od 0% oporezuju se knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, udžbenici za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključivo i CD-ROM, video kasetu i audio kasetu.
Člankom 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 60/96 do 58/03) propisano je da se knjigama smatraju neperiodične tiskovine koje istodobno imaju sva tri obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio - više od 50% - pojavljuju promidžbene poruke),
2. izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutima nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. da imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica.
Knjigama se u smislu Zakona i Pravilnika ne smatraju telefonski imenici, vozni redovi, cjenici, kalendari, rokovnici, različiti prospekti, katalozi, turistički vodiči, turističke karte, mape, izvješća o poslovanju trgovačkih i ostalih društava, prigodni prezentacijski materijali u obliku knjige te drugi informativni materijal.
U skladu s navedenim mišljenja smo da se ljetopisi srednjih škola ne mogu smatrati knjigom prema odredbama članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona, odnosno članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, pa podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22 %.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa:410-19/01-01/218 Ur. broj:513-07/03-3 Zagreb26.2.2003.Ortopedska pomagala U povodu vašeg upita o tome primjenjuje li se porezna stopa od 0% na sve okvire za naočale (npr. metalni i dr.) ili samo na okvire za naočale prema Pravilniku o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 1Oa stavak 1. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implatanti, srčani zalisci, elektronski stimulatori, umjetni zglobovi, materijal za osteosintezu, stentovi, interauterini ulošci i dr.) na ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nadostatka prema Pravilniku o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
U članku 57. stavak 1. točka f) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) podrobnije je određeno na koja se ortopedska pomagala s popisa Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje ne primjenjuje 0% stopa poreza na dodanu vrijednost.
Na osnovi odredaba Zakona i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost te Popisa iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima smatramo da se stopa poreza na dodanu vrijednost primjenjuje na okvire za naočale s Popisa. 

Klasa:410-19/03-01/20 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 6.2.2003.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost za izdanje edukativnog CD-a 

U povodu pisma tvrtke "A", i zamolbe za oslobađanjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost za izdanje edukativnog CD-a «UČILICA», u nastavku odgovaramo.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključujući i CD-ROM, videokasetu i audiokasetu.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) pobliže je određeno što se smatra knjigama.
Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika, knjigama se smatraju neperiodične tiskovine sa istodobno sva tri sljedeća obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj;
2. u tehničkom su smislu izrađene u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova;
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a), ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta, te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke, te slikovnice bez teksta.
Smatramo da edukativna «UČILICA» na CD-ROM-u i video kaseti udovoljava propisanim uvjetima iz članka 10a stavak 1. točka c) Zakona i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, podliježe oporezivanju stopom poreza na dodanu vrijednost O %.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja. 

Klasa:410-19/02-01/404 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 4.12.2002.

Obračunavanje i plaćanje poreza na dodanu vrijednost 

Tvrtka "A", Zagreb, uputila nam je dopis kojim traži mišljenje u svezi s obračunavanjem i plaćanjem poreza na dodanu vrijednost po stopi 0% na usluge iznajmljivanja plovnih prijevoznih sredstava - charter jedrilica. Navode da su vlasnici jedrilica za koje bi, na temelju ugovora o posredovanju (u njihovo ime i za njihov račun), domaća tvrtka - posrednik ugovarala iznajmljivanje sa stranim turističkim agencijama ili fizičkim osobama.
Na postavljeni upit na koji način trebaju fakturirati usluge u skladu s važećim propisima, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 10a. točka h. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), porez na dodanu vrijednost plaća se po stopi 0% na usluge organiziranog boravka koje se plaćaju doznakama iz inozemstva (smještaj, polupansion ili puni pansion u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata, usluge agencijske provizije za navedene usluge, ture, transferi autobusima i plovilima).
Prema odredbama članka 57. stavak 1. točka i) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01), stopa 0% primjenjuje se na usluge organiziranog boravka stranih turista koje su zaračunane stranim putničkim agencijama ili drugim stranim pravnim osobama i plaćene su doznakama iz inozemstva.
U slučaju kada se usluge iz članka 10a. točka h) Zakona obavljaju preko domaćih putničkih agencija stopa od 0% može se primijeniti samo na usluge kod kojih se agencija javlja kao posrednik, odnosno radi u tuđe ime i za tuđi račun. Tada domaći poduzetnik -izvršitelj usluga (u konkretnom slučaju tvrtka "A") račun treba ispostaviti izravno inozemnoj agenciji ili drugoj pravnoj osobi i može zaračunati porez po stopi 0%.
Domaća turistička agencija inozemnoj agenciji ili drugim stranim pravnim osobama ispostavlja poseban račun za uslugu posredovanja koja se u skladu s odredbom članka 10a. točka h) Zakona i članka 57 stavak 1 . točka i) Pravilnika, također oporezuje po stopi O %.
Ako je riječ o iznajmljivanju plovila (kojima se razumijevaju i jedrilice sa kabinama za smještaj) turistima - stranim fizičkim osobama koje plaćaju deviznim doznakama u svoje ime (bez obzira na to je li iznajmljivanje jedrilica organizirala inozemna turistička agencija), takva usluga podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi od 22%.
Usluga iznajmljivanja manjih jedrilica, na kojima nije moguć smještaj, stranim turističkim agencijama podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost prema odredbi članka 2. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. U tom slučaju riječ je o uslugama koje se oporezuju prema općem načelu mjesta obavljanja usluge - prema sjedištu poduzetnika koji ih obavlja. 

Klasa:410-19/02-01/445 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb4.12.2002.Primjena 0% poreza na dodanu vrijednost na usluge organiziranog boravka U svezi zamolbe Hrvatskog športskog saveza invalida, Zagreba, za primjenu 0% poreza na dodanu vrijednost na usluge organiziranog boravka (smještaja i prehrane) za sudionike Europskog prvenstva u stolnom tenisu za osobe s invaliditetom 2003. godine, odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 10a. stavak 1. točka h) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broj 47/95 do 73/2000) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na usluge organiziranog boravka što ih se plaća doznakama iz inozemstva (smještaj ili smještaj s doručkom, polu ili puni pansion u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata kao i usluga agencijske provizije za naprijed navedene usluge, ture, transferi autobusima i plovilima).
Budući da se u navedenom slučaju ne radi o uslugama iz članka 10a. stavak 1. točka h) Zakona, na to se ne može primijeniti porezna stopa od 0%.
Mimo zakonskih odredbi, Ministarstvo financija nema ovlasti pojedinog poreznog obveznika osloboditi od obveze plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/00-01/319 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb14.10.2002.Primjena stope poreza na dodanu vrijednost od 0% i na informatičku opremu koja je specijalizirana za slijepe Društvo "A", postavilo nam je pitanje primjenjuje li se stopa poreza na dodanu vrijednost od 0% i na informatičku opremu koja je specijalizirana za slijepe osobe navedenu u dopisu odnosno može li se ista oprema svrstati pod proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, na koje u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 10a. stavak 1. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implantati (srčani zalisci, elektronski stimulatori, umjetni zglobovi, materijal za osteosintezu, stentovi, interauterini ulošci i dr.), te ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
Članka 57. stavak 1. točka f.) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.), propisuje na koja se ortopedska pomagala pod rednim brojem iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje ne primjenjuje 0%.
Stoga, ako je dvojbeno u koju vrstu ortopedskih pomagala spadaju navedeni proizvodi, upućujemo stranku da se obrati Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje za tumačenje spada li informatička oprema specijalizirana za slijepe osobe pod medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. 

Klasa:410-19/00-01/262 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 5.7.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

Obrt "A" obratio nam se s pitanjem primjenjuje li se stopa poreza na dodanu vrijednost od 0% i na ortopedske čarape namijenjene invalidima (nakon amputacije), na koje u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 10a. stavak 1. točka e) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na proizvode koji se kirurškim putem ugrađuju u ljudsko tijelo - implantati (srčani zalisci, elektronski stimulatori, umjetni zglobovi, materijal za osteosintezu, stentovi, interauterini ulošci i dr.), te ostale medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
Upućujemo stranku da se obrati Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje za tumačenje spadaju li ortopedske čarape namijenjene invalidima nakon amputacije pod medicinske proizvode za nadomještanje tjelesnog oštećenja ili nedostatka iz Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje.
Ako su ortopedske čarape namijenjene invalidima nakon amputacije navedene u Pravilniku o ortopedskim i drugim pomagalima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje kao ortopedska pomagala, tada se oporezuju po stopi od 0%.

Klasa:410-19/00-01/258 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb2.7.2002.Primjena porezne stope od 0% U povodu upita društva "A", primjenjuje li se porezna stopa od 0% i na proizvod grissini, u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 10a. stavak 1. točka a) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), i članka 57. stavak 1. točka a) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na sve vrste kruha. Pod kruhom se smatraju sve vrste ispečenog kruha (pšenični, raženi, ječmeni, kukuruzni, kruh od heljde, kruh od soje, kruh od posija i kruh od kromira) koji se stavljaju u promet pod nazivom kruh bijeli, polubijeli, crni, peciva i drugi pekarski proizvodi kao što su kifle, perece, žemlje, pogače, lepinje, kajzerice, osim svih vrsta kolača, bureka i ostalih pekarskih i slastičarskih proizvoda.
Proizvod grissini, naveden u predmetnom slučaju, nije izričito naveden u čl. 10a. stavak 1. točka a) Zakona i članka 57. stavak 1. točka a) Pravilnika, te se oporezuje po stopi od 22%. 

Klasa:410-19/00-01/159 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 18.6.2002.

Primjena porezne stope od 0% 

U povodu upita javnog poduzeća "Hrvatske šume", Uprava šuma Vinkovci, primjenjuje li se porezna stopa od 0% i na organizaciju lova s pratiteljem u Republici Hrvatskoj stranim gostima koji dolaze u organizaciji lovačke agencije iz Njemačke, a uključuje prijevoz autobusom ili terenskim vozilom po lovištu kao i naplaćeni paušalni iznos u stranoj valuti za skupni lov na divlje svinje, te prodaju pića u lovačkim kućama, u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 10a. stavak 1. točka h) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na usluge organiziranog boravka što ih se plaća doznakama iz inozemstva (smještaj ili smještaj s doručkom, polu ili puni pansion u svim vrstama komercijalnih ugostiteljskih objekata kao i usluga agencijske provizije za naprijed navedene usluge, ture, transferi autobusima i plovilima).
Budući da se u navedenom slučaju ne radi o uslugama iz članka 10a. stavak 1. točka h) Zakona, na to se ne može primijeniti porezna stopa od 0%.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/213 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 23.5.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

U povodu pisma tvrtke "A", i zamolbe za oslobađanjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost za izdanje edukativne bojanke i crtanke «Sivko u svijetu boja» - na CD-ROM-u, u nastavku odgovaramo.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključujući i CD-ROM, videokasetu i audiokasetu.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) pobliže je određeno što se smatra knjigama.
Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika, knjigama se smatraju neperiodične tiskovine sa istodobno sva tri sljedeća obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj;
2. u tehničkom su smislu izrađene u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova;
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a), ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta, te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke, te slikovnice bez teksta.
Smatramo da bojanka i crtanka «Sivko u svijetu boja» na CD-ROM-u udovoljava propisanim uvjetima iz članka 10a stavak 1. točka c) Zakona i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, podliježe oporezivanju stopom poreza na dodanu vrijednost O %.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita.

Klasa:410-19/02-01/113 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 13.3.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

U svezi s upitom gospodina "A" o stopi PDV-a na književnu zbirku viceva pod nazivom Vicoteka, koji ste nam proslijedili vašim dopisom od 1. ožujka 2002. godine, izvješćujemo vas o slijedećem:
Prema odredbi članka 1Oa. pod c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje za osnovno, srednje visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključivo i CD-ROM, video kasetu i audio kasetu, plaća se porez po stopi od 0%.
Knjiga je pobliže definirana odredbama članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01).
Iz upita koji ste nam proslijedili ne možemo zaključiti radi li se o tiskovini koja se smatra knjigom i oporezuje PDV-om po stopi od 0%. Potrebno je da u kontaktu s podnositeljem upita ispitate zadovoljava li navedena tiskovina tehničke uvjete koji su za knjigu propisani u članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika (najmanje 49 stranica, ne računajući korice i naslovnu stranicu) te sadržajne uvjete (stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni ili obrazovni). U situacijama kada se sadržaj ne može nedvojbeno odrediti, potrebno je zatražiti očitovanje Ministarstva kulture. 

Klasa:410-19/01-01/558 Ur. broj:513-07/02-02 Zagreb16.1.2002.Porez na dodanu vrijednost U povodu pisma poduzeća "A", i pitanja o mogućnosti oporezivanja publikacije «Učinkoviti menadžer», porezom na dodanu vrijednost po stopi od 0% kao što se oporezuju knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, odgovaramo.
Člankom 1Oa. Stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novine», broj 47/95., 164/98., 105/99., 54/00. i 73/00.), propisano je između ostalog, da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi od 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključivo i CD-ROM, video kasetu i audio kasetu.
U članku 57. stavku 1. točki c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novine», broj, 60/96., do 54/01.), u svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost, određivanje knjige sukladno je definiciji UNESCO-a. Nadalje, prema odredbama toga članka knjigama se smatraju ne periodične tiskovine koje imaju istodobno slijedeća obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke);
2. izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova;
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
Budući da se u ovom slučaju radi o publikaciji koja se izdaje periodično (jednom godišnje) i ima obilježja kalendara, bez obzira na sadržaj teksta koji je tiskan uz kalendar, takva tiskovina se ne može smatrati knjigom prema odredbama članka 1Oa. Stavak 1. točka c) Zakona, odnosno članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, pa podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22%.
Odgovor proslijedite podnositelju zahtjeva. 

Klasa:410-19/06-01/69 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb19.12.2006.PDV kod društva za upravljanje investicijskim fondovima         Društvo 'A', postavilo nam je pitanje smatra li se usluga upravljanja investicijskim fondovima rizičnog kapitala osnovanih temeljem Zakona o investicijskim fondovima (Nar. nov., broj 150/05), uslugom koja je oslobođena poreza na dodanu vrijednost, na koje odgovaramo u nastavku.
       
        Odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 90/05) usluge upravljanja investicijskim fondovima nisu posebno navedene kao usluge koje su oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
       
        Prema odredbi članka 11. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, porez se ne plaća na promet zlatnih poluga koje obavlja Hrvatska narodna banka, domaćih i stranih sredstava plaćanja, novčanih potraživanja, vrijednosnica i udjela u poduzećima.
       
        Odredbom članka 69. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 153/05), propisano je da se vrijednosnicama na koje se ne plaća porez, smatraju vrijednosni papiri iz Zakona o tržištu vrijednosnih papira. Prema odredbi stavka 3. istog članka, isporukom vrijednosnica smatraju se i usluge čuvanja i upravljanja vrijednosnim papirima, poslovi uvođenja vrijednosnih papira na burzu, usluge preuzimanja i plasiranja novih emisija vrijednosnih papira kao i posredničke usluge u svezi s ovim poslovima.
       
        Temeljem navedenih odredbi i činjenice ako je imovina investicijskih fondova u obliku vrijednosnih papira, Ministarstvo financija, Porezna uprava-Središnji ured se u pismima klasa: 410-19/01-01/361 od 14. rujna 2001. godine i klasa: 410-19/01-01/526 od 27 studenoga 2001. godine, izjasnilo da se usluge društava za upravljanje investicijskim fondovima smatraju uslugama koje su oslobođene poreza na dodanu vrijednost.
Smatramo da se isto odnosi i na usluge upravljanje investicijskim fondom rizičnog kapitala osnovanog temeljem odredbi Zakona o investicijskim fondovima ('Nar. novine', broj 150/05).

        Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/06-01/191 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 15.11.2006.

Pravo na porezne i carinske olakšice prilikom uvoza traktora

Hrvatski branitelj gospodin 'A', obavlja poljoprivrednu djelatnost u obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu. Za proširenje i modernizaciju proizvodnje potreban mu je još jedan traktor, stoga postavlja pitanje može li prilikom njegovog uvoza koristiti pravo na porezne i carinske olakšice propisane člankom 61. Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji (Narodne novine, broj 174/04 i 92/05). Upitu je priložen i Popis -specifikacija opreme klasa UP/I -413-04/02-04/40, ur.broj: 513-02-45/98-02-2 (4) od 7. ožujka 2002. koji je izdala Carinarnica Rijeka, a iz kojeg je vidljivo da je gospodin 'A' već ostvario pravo na porezne i carinske olakšice za kupnju traktora za koji je izdana Jedinstvena carinska deklaracija broj 42218/640/8916 od 16. srpnja 2003. godine.
U vezi navedenog odgovaramo u nastavku.
      Odredbom članka 61. Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji nezaposleni HRVI iz Domovinskog rata, dragovoljac, hrvatski branitelj iz Domovinskog rata i obitelj smrtno stradaloga, zatočenog ili nestalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata oslobođeni su od plaćanja carine i poreza na dodanu vrijednost kada uvoze strojeve i opremu za obavljanje gospodarske djelatnosti, odnosno samostalne profesionalne djelatnosti u skladu sa posebnim propisima.
      Uvjeti i način ostvarivanja carinskih i poreznih olakšica propisani su Uredbom o uvjetima i postupku ostvarivanja carinskih i poreznih olakšica hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji (Narodne novine, broj 12/05 i 68/05).
      Člankom 11. Uredbe propisano je da se djelatnošću mjerodavnom za ostvarivanje poreznih i carinskih olakšica smatra između ostalog obavljanje poljoprivredne djelatnosti u obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu (kućanstvu), ako je poljoprivreda jedina djelatnost.
      Strojevima i opremom pri ostvarivanju navedene carinske i porezne olakšice smatraju se strojevi, uređaji i alat, te instalacijski materijal neophodan za njihovo stavljanje u funkciju, sanitarna, sigurnosna i druga oprema, instalacijski materijal, te namještaj namijenjen opremanju poslovnih prostora koji će se rabiti za obavljanje djelatnosti, žive životinje koje se nabavljaju kao matično stado ili jato ako se obavlja djelatnost stočarstva, sadnice voćaka ako je riječ o djelatnosti voćarstva, u količini i vrsti neophodnoj za optimalno obavljanje gospodarske djelatnosti u osobnom poduzetništvu odnosno samostalne profesionalne djelatnosti utvrđene odgovarajućim aktom ovlaštenoga upravnog ili drugoga tijela s javnim ovlastima. 
      
      Predmetom olakšice mogu biti i osobni automobili namijenjeni obavljanju djelatnosti, primjerice taxi prijevoz, rent a car djelatnosti i slično te ostala motorna vozila za prijevoz putnika i robe ako su potrebni za obavljanje djelatnosti. 
      
      Zahtjev za ostvarivanje carinskih i poreznih olakšica pri uvozu opreme za obavljanje djelatnosti podnosi se prema članku 13. Uredbe, carinarnici mjesno nadležnoj prema prebivalištu korisnika. Uz zahtjev podnosi se:
-    potvrda nadležnog ministarstva o statusu korisnika olakšice,
isprava  Hrvatskog   zavoda   za  zapošljavanje   o  nezaposlenosti   korisnika olakšice,
-    pisana izjava o nekorištenju predmetnih olakšica,
-    isprava o pravnom statusu korisnika olakšice kao poduzetnika u svrhu obavljanja djelatnosti za koju se oprema uvozi i to za obavljanje poljoprivredne djelatnosti izvadak iz zemljišnih knjiga, katastarskih evidencija ili druga odgovarajuća isprava o raspolaganju poljoprivrednim zemljištem za čiju obradu će se koristiti oprema koja se uvozi uz carinske i porezne olakšice
-    obrazloženje o gospodarskoj opravdanosti ulaganja u strojeve i opremu koja se namjerava uvesti te učinak tog ulaganja,
-    popis opreme koja se uz olakšice uvozi za obavljanje određene djelatnosti (u dva primjerka), s naznakom tarifnog broja i trgovačkog naziva robe prema Carinskoj tarifi, naznakom količine te ukupne vrijednost robe koja se uvozi uz navedene olakšice. 

   Obzirom da je gospodin 'A' već koristio pravo na carinske i porezne olakšice za nabavu strojeva i opreme za obavljanje gospodarske djelatnosti više nema mogućnosti za njihovo ponovno korištenje.
   
   Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-01/06-01/946 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 15.11.2006.

Izdavanje potvrde o oslobođenju od plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

Iz predmetnog spisa razvidno je da je društvo za komunalnu djelatnost „A", od Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, kao nadležnog državnog tijela temeljem članka 3. Uredbe o provođenju Sporazuma o gospodarskoj, tehničkoj i srodnoj pomoći između Vlade RH i Vlade SAD (Narodne novine, Međunarodni ugovori, broj 3/95), 26. rujna 2006. zatražilo potvrdu o oslobođenju od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
      Vlada SAD-a u 2004. godini doznačila je društvu „A" d.o.o. sredstva koja su iskorištena za izgradnju vodovoda u okolici Slunja. Prije korištenja doniranih sredstava poduzeće nije ishodilo potvrdu u skladu s odredbom članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost. Rješenjem Ministarstva financija, Područnog ureda Karlovac, klasa: UP/I-471-02/06-01/75, ur. broj: 513-07-04-06-1 od 25. kolovoza 2006. u postupku inspekcijskog nadzora poreznom obvezniku "A" d.o.o. naloženo je plaćanje 355.622,10 kn poreza na dodanu vrijednost (s pripadajućim kamatama), jer pri korištenju donacije nije imao potvrdu nadležnog tijela radi oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
U nastavku dajemo traženo mišljenje.
       Odredbom članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) propisan je postupak ostvarivanja poreznih oslobođenja koja su utvrđena međunarodnim ugovorima koji obvezuju Republiku Hrvatsku.
      Prema odredbi članka 73c. stavak 2. navedenog Pravilnika nadležno tijelo koje je nositelj provedbe pojedinog međunarodnog ugovora izdaje propisanu potvrdu na temelju koje korisnik povlastice može ostvariti oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri nabavi dobara i usluga. Potvrdu nadležnog tijela kupac, koji temeljem međunarodnog ugovora ima pravo na porezno oslobođenje pri nabavi dobara i usluga, uručuje poreznom obvezniku kojem ista služi kao dokaz da je u trenutku isporuke imao pravo ne zaračunati porez na obavljenu isporuku.
      Pravilnikom o porezu na dodanu vrijednost nije predviđena mogućnost ostvarivanja oslobođenja naknadno izdanom potvrdom.

Klasa:410-01/06-01/767 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 27.10.2006.

Ulazak u sustav poreza na dodanu vrijednost 

Dječji vrtić  "A", obratio nam se u vezi ulaska u sustav poreza na dodanu vrijednost. Naime, prema rješenju Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa klasa: UP/I-601-02/04-01/0012, ur.broj: 533-04-04-7 od 21. srpnja 2004. godine Dječji vrtio "A" je predškolska ustanova čija je djelatnost odgoj i naobrazba te skrb o djeci predškolske dobi na temelju odobrenog programa odgoja i naobrazbe prema odredbi članka 12. i 15. Zakona o predškolskom odgoju i naobrazbi (Narodne novine, broj 10/97). Dječji vrtić osnovan je kao ustanova, a osnivač je fizička osoba, stoga je postavljeno pitanje treba li Dječji vrtić "A" ući u sustav poreza na dodanu vrijednost zbog toga što je osnivač fizička osoba, a ne jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
        Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), plaćanja poreza na dodanu vrijednost, između ostalih, oslobođene su usluge i isporuke dobara predškolskih, osnovnih, srednjih i visokoškolskih ustanova te ustanova učeničkog i studentskog standarda.
        Usluge i isporuke dobara predškolskih, osnovnih, srednjih i visokoškolskih ustanova te ustanova učeničkog i studentskog standarda oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost, prema odredbi članka 63. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05), uz uvjet da djelatnost obavljaju u skladu s posebnim propisima koji određuju djelokrug rada tih ustanova.
      
       Obzirom da je Dječji vrtić "A" osnovan kao ustanova koja djelatnost obavlja u skladu s posebnim propisima, isporuke dobara i usluga što ih obavi oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost u smislu odredbe članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona, neovisno o tome što je osnivač fizička osoba, a ne jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave.
     Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-01/06-01/923 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 27.10.2006.

Obveza upisa u registar obveznika pdv-a

Specijalna bolnica "A", pruža usluge iz područja opće i plastične kirurgije te ORL. Bolnica je do sada imala pravni oblik ustanove i nije bila upisana u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, međutim došlo je do promjene pravnog oblika iz ustanove u trgovačko društvo pa je postavljeno pitanje jesu li se kao trgovačko društvo obvezni upisati u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost?
       
        Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
       
        Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), poreza na dodanu vrijednost oslobođene su usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama: domovima zdravlja, hitnoj medicinskoj pomoći, poliklinikama, općim i specijalnim bolnicama i klinikama kao i usluge liječenja koje pruža zdravstvena ustanova za njegu u kući te isporuke dobara koje obave navedene ustanove.
       
        Porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 5. Zakona, postavljeno je institucionalno, tj. poreza su oslobođene usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama, a ne i sve usluge liječenja koje se pružaju i u drugim organizacijskim oblicima kao što su primjerice zdravstvena trgovačka društva čije je osnivanje moguće temeljem članka 111. Zakona o zdravstvenoj zaštiti (Narodne novine, broj 121/03, 44/05 i 48/05).
       
        Shodno navedenom, prema sadašnjim odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, porezno oslobođenje navedeno u članku 11. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ne može se primijeniti na zdravstvene usluge koje pruža trgovačko društvo osnovano u skladu s odredbama Zakona o zdravstvenoj zaštiti.

        Napominjemo, ako Specijalna bolnica "A" u tekućoj godini ostvari vrijednost oporezivih isporuka dobara ili usluga iz članka 2. Zakona u iznosu većem od 85.000,00 kuna postaje obveznikom poreza na dodanu vrijednost od 1. siječnja iduće godine, i obvezna je upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost prema odredbama članka 40. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
       
        Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/06-01/173 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 22.9.2006.

Jesu li usluge koje pružaju medicinske sestre i medicinski tehničari oslobođene od plaćanja pdv-a 

Društvo "A" d.o.o., obavlja djelatnost prijevoza bolesnika i usluga pružanja medicinske pomoći. Glavni korisnici usluga su pacijenti koji su osiguranici Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje s kojim društvo "A" d.o.o. ima sklopljen Ugovor o provođenju pilot projekta sanitetskog prijevoza. Obzirom da su zaposlenici društva medicinske sestre i medicinski tehničari postavljeno je pitanje jesu li usluge koje pružaju medicinske sestre i medicinski tehničari oslobođene od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.

U vezi navedenog odgovaramo u nastavku.

Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 4. i 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), poreza na dodanu vrijednost oslobođene su usluge i isporuke dobara doktora medicine i stomatologije, medicinskih sestara i fizioterapeutskih tehničara te biokemijskih laboratorija koje se pružaju u privatnoj praksi. Plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su i usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama: domovima zdravlja, hitnoj medicinskoj pomoći, poliklinikama, općim i specijalnim bolnicama i klinikama kao i usluge liječenja koje pruža zdravstvena ustanova za njegu u kući te isporuke dobara koje obave navedene ustanove.

Porezna oslobođenja iz članka 11. stavak 1. točka 4. i 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisana su institucionalno, što znači da su poreza na dodanu vrijednost oslobođene isporuke dobara i usluga što ih među ostalim pružaju medicinske sestre u privatnoj praksi te usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama, a ne i sve usluge liječenja koje se pružaju i u drugim organizacijskim oblicima kao što su primjerice zdravstvena trgovačka društva čije je osnivanje moguće temeljem članka 111. Zakona o zdravstvenoj zaštiti (Narodne novine, broj 121/03, 44/05 i 48/05).

Shodno navedenom, u konkretnom slučaju usluge prijevoza bolesnika i pružanja medicinske pomoći obavlja društvo "A" d.o.o., a ne medicinske sestre ili medicinski tehničari u privatnoj praksi, stoga se ne može primijeniti porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

Napominjemo da se prema sadašnjim odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, porezno oslobođenje navedeno u članku 11. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ne može primijeniti na zdravstvene usluge koje pruža trgovačko društvo osnovano u skladu s odredbama Zakona o zdravstvenoj zaštiti.

Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/06-01/189 Ur. broj:513-07-21-01/06-3 Zagreb 12.5.2006.

Ostvarivanje porezne olakšice pri uvozu i nabavi kamp kućica i opreme za kampiranje 

Na upit Udruge "A", o ostvarivanju porezne olakšice pri uvozu i nabavi kamp kućica i opreme za kampiranje za potrebe oporavka i korištenja slobodnog vremena branitelja, dragovoljaca i stradalnika Domovinskog rata, odgovaramo u nastavku.

Prema članku 61. stavak 2. Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji ("Narodne novine", br. 94/01 do 174/04 , nezaposleni HRVI iz Domovinskog rata, dragovoljac, hrvatski branitelj iz Domovinskog rata i obitelj smrtno stradaloga, zatočenog ili nestaloga hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata oslobođeni su od plaćanja carine i poreza na dodanu vrijednost kada uvoze strojeve i opremu za obavljanje gospodarske djelatnosti, odnosno -samostalne profesionalne djelatnosti, sukladno posebnim propisima.

U ovom slučaju nije riječ o nabavi opreme za obavljanje registrirane gospodarske djelatnosti, budući da se kamp kućice i oprema za kampiranje nabavljaju u svrhu oporavka i rehabilitacije branitelja, za što nije propisana mogućnost oslobađanja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.

Također, odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05) nije propisano oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri uvozu ili nabavi kamp kućica i opreme za kampiranje u svrhu oporavka i rehabilitacije. 

Napominjemo da Ministarstvo financije, odnosno Porezna uprava, nema mogućnosti, mimo odredbi Zakona, pojedinog obveznika osloboditi od obveze plaćanja tih poreza.

Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/06-01/16 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 8.5.2006.

Oslobođenje od plaćanja PDV-a u slobodnim zonama 

Slobodna zona "A" navodi da prema članku 26. Zakona o slobodnim zonama (Narodne novine, broj 44/96) korisnici slobodne zone mogu biti osnivač zone te druge domaće i strane pravne i fizičke osobe. U vezi navedenog postavljaju upit može li korisnik zone fizička osoba koja nema registriran obrt niti poduzeće, a sklopila je ugovor s osnivačem zone o obavljanju u slobodnoj zoni, unositi dobra u slobodnu zonu bez plaćanja poreza na dodanu vrijednost.

Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.

Prema članku 26. Zakona o slobodnim zonama korisnici zone obavljaju gospodarsku djelatnost u zoni na temelju ugovora sklopljenog s osnivačem zone.

U slobodnu zonu korisnici mogu slobodno smještati robu. Roba što je smještena u zoni, a nije namijenjena prometu na domaćem tržištu te je uporabljena ili potrošena u zoni u skladu s ovim Zakonom, oslobođena je poreza i carina i na nju se ne primjenjuje druge mjere gospodarske politike u smislu članka. 27. Zakona o slobodnim zonama.

Prema odredbi članka 13. stavak 1. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su isporuke dobara u slobodnu zonu, slobodna i carinska skladišta.

Shodno navedenim odredbama, fizička osoba koja ima registriran obrt i obavlja gospodarsku djelatnost te je _s _osnivačem zone zaključila ugovor o korištenju slobodne zone za obavljanje gospodarske djelatnosti unutar zone, može u zonu unositi dobra za obavljanje te djelatnosti bez plaćanja poreza na dodanu vrijednost u smislu članka 13. stavak 1. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

Odredbama članka 13. i 14. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da izvozne isporuke kao i isporuke dobara u slobodne zone mogu obavljati samo 
poduzetnici, budući da fizičku osoba - građanin nije poduzetnik ne može izvoziti ili unositi dobra niti obavljati isporuke u slobodnu zonu. Napominjemo da fizička osoba -građanin može iznositi dobra u skladu s carinskim propisima.

Međutim da bi roba koja se smješta u zonu, osim izvozno ocarinjene robe, bila oslobođena poreza, mora se prijaviti carinarnici radi carinskog nadzora u smislu članka 72. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) i članka 28. Zakona o slobodnim zonama.

Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/05-01/309 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 12.12.2005.

Oslobođenje od plaćanja PDV-a.

U svezi s vašim zahtjevom za očitovanjem o proceduri za oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost za dobra i usluge koji se nabavljaju za provođenje programa aktivnosti UNICEF-a u Republici Hrvatskoj, očitujemo se u nastavku.
Odredbama Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Fonda Ujedinjenih naroda za djecu koji je potpisan 17. prosinca 1993. godine, koji ima karakter međunarodnog ugovora koji obvezuje Republiku Hrvatsku i u skladu s odredbom članka 140. Ustava Republike Hrvatske nadređen je domaćem zakonodavstvu, propisano je izuzeće od plaćanja carine, unutarnjih poreza i drugih fiskalnih davanja za nabavke UNICEF-a u svrhu provođenja akcija u Republici Hrvatskoj.
Prema odredbama članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 55/04), porezno oslobođenje propisano međunarodnim ugovorom koji obvezuje Republiku Hrvatsku, ostvaruje se na temelju potvrde koju izdaje nadležno državno tijelo za provedbu tog ugovora. Potvrda mora sadržavati najmanje slijedeće podatke:
1. naziv ugovora,
2. potvrdu o važenju (ratifikaciji) i potvrdu daje ugovor na snazi,
3. odredbu ugovora o poreznom oslobođenju
4. specifikaciju dobara koja se uvoze, odnosno nabavljaju u tuzemstvu i usluga koje se koriste u tuzemstvu,
5. datum izdavanja potvrde,
6. žig i potpis ovlaštene osobe izdavatelja potvrde.
Nadležna državna tijela u smislu odredbe članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, su pojedina ministarstva odnosno pojedine uprave u okviru ministarstava nadležnih za područja u okviru kojih se odvijaju vaši programi.

Klasa:410-19/05-01/258 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb25.10.2005.Oslobođenje od PDV-a za radove financirane od strane Europske unije Društvo "A" d.o.o. iz Šibenika obratilo nam se s pitanjem o oslobođenju od plaćanja poreza na dodanu vrijednost za radove koje na temelju Ugovora o zajedničkom izvođenju radova na vodoopskrbi Šibenik-Knin-Zadar ima s društvom "B" d.d. Sinj, a koji se financiraju od strane Europske unije. Društvo "B" d.d. Sinj je ovlašteno za potpis ugovora s Europskom unijom odnosno delegacijom Europske komisije u Republici Hrvatskoj, a u ugovoru je navedeno da radove izvodi društvo "B" d.d. Sinj zajedno s društvom "A" Šibenik. Mole za mišljenje mogu li biti oslobođeni carine i poreza na dodanu vrijednost u skladu s Naputkom iz Nar. nov. 110/03.
Naše je mišljenje:
Porezno oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri nabavi dobara i usluga koje se financiraju iz donacija Europske komisije ostvaruje se temeljem odredbi članka 13. Dodatka A Okvirnog sporazuma između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske u svezi sudjelovanja Republike Hrvatske u programima pomoći Europske zajednice (Nar. nov. - Međunarodni ugovori, broj 8/02 i 11/02).
Postupak ostvarivanja poreznog oslobođenja propisan je Naputkom o ostvarivanju carinskih i poreznih oslobođenja temeljem članka 13. Dodatka A Okvirnog sporazuma između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske u svezi sudjelovanja Republike Hrvatske u programima pomoći Europske zajednice (Nar. nov., broj 110/03).
Oslobođenje od plaćanja poreza pri nabavi dobara i usluga ostvaruju na temelju ovjerene Potvrde o oslobođenju od plaćanja PDV-a koja je sastavni dio Naputka. Potvrdu ovjerava nadležno državno tijelo, a ovisno o programu potpore prema odredbi točke IV. Naputka, nadležna državna tijela su Ministarstvo vanjskih poslova i europskih integracija i Ministarstvo financija.
Na temelju ovjerene Potvrde, isporučitelj dobara i usluga, ne obračunava porez na dodanu vrijednost pri isporuci dobara i usluga primateljima tih isporuka koje se plaćaju iz sredstava potpore Europske zajednice.
Iz priloženog Ugovora proizlazi da će društvo "B" d.d. Sinj izravno zaračunavati radove Delegaciji Europske komisije u Republici Hrvatskoj i te isporuke su oslobođene poreza u skladu s odredbama Okvirnog sporazuma.
Radove koji će društvo "A" d.o.o. Šibenik zaračunavati društvu "B" d.d. Sinj nisu oslobođeni poreza temeljem odredbi Okvirnog sporazuma i Naputka. Zaračunati porez će društvo "B" d.d. Sinj odbiti kao pretporez i na taj način će kao i kod svih ostalih nabava dobara i usluga za poduzetničke namjene biti rasterećena poreza na dodanu vrijednost, a pri zaračunavanju isporuka Europskoj komisiji primijeniti će porezno oslobođenje propisano odredbama međunarodnog ugovora - Okvirnog sporazuma između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske u svezi sudjelovanja Republike Hrvatske u programima pomoći Europske zajednice.
S pitanjima u svezi s oslobođenjem od plaćanja carine stranka se treba obratiti Carinskoj upravi.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/05-01/67 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 30.3.2005.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom uvoza u tuzemstvo 

Društvo"A" d.o.o., radi u slobodnoj zoni, te se bavi uvozom repromaterijala (vješalica, vrećica, konca i slično), obradom repromaterijala u vlastitim pogonima i kod kooperanta te izvozom obrađenih proizvoda. Radi poboljšanja proizvodnje društvo "B" namjerava mijenjati strategiju poslovanja na način da, isključivo za potrebe društvo "B", repromaterijal uvoze kooperanti. Stoga društvo "B" postavlja pitanje je li kooperant koji bi uvozio potreban repromaterijal ili nabavljao repromaterijal u tuzemstvu oslobođen od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom uvoza odnosno nabave u tuzemstvu, obzirom da će nabavljeni repromaterijal biti ugrađen u proizvod koji društvo "B" namjerava izvesti.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Prema članku 2. stavak l. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) porez na dodanu vrijednost plaća se na uvoz dobara u tuzemstvo pri čemu se pod uvozom razumijeva i unos i prijam i drugi oblici uvoza dobara.
Člankom 9. stavak 1. Zakona propisano je da poreznu osnovicu pri uvozu čini carinska osnovica utvrđena prema carinskim propisima, uvećana za carinu, druge pristojbe i posebne poreze koji se plaćaju u postupku uvoznoga carinjenja.
Odredbama članka 12. točka 1. Zakona i članka 70. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 - ispravak) koji propisuje porezna oslobođenja pri uvozu, između ostalog propisuje i oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost kod privremenog uvoza dobara koji je oslobođen carine.
U ovom slučaju nije riječ o privremenom uvozu u smislu članka 12. točka 1. Zakona, budući da kooperant koji je uvezao dobra nije izvoznik, nego je izvoznik društvo "B".
Stoga je porezni obveznik (kooperant), koji uvozi repromaterijal radi dorade i ugradnje te tako obrađena dobra isporučuje poduzetniku (Benetton B"), obvezan platiti porez na dodanu vrijednost prilikom uvoza prema članku 2. stavak 1. točka 4. Zakona, i obračunati porez prilikom isporuke dobra društvu "B-i"
Odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost nije propisana mogućnost oslobađanja od plaćanja poreza kada porezni obveznik u tuzemstvu nabavlja repromaterijal koji ugrađuju u proizvod što će isporučiti drugom poduzetniku koji će ta dobra izvesti.
Porezni obveznik, u ovom slučaju kooperant, koji uvozi dobra ili ih nabavlja u tuzemstvu ima pravo odbitka plaćenog poreza pri uvozu odnosno obračunatog poreza kad nabavlja u tuzemstvu, kao pretporez u skladu s odredbama članka 20. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/05-01/81 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 17.3.2005.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

Privatna srednja ekonomska škola ,"A" , Metodički je centar i Hrvatski središnji ured vježbovnih tvrtki Zavoda za školstvo Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa od 2002. godine. Obzirom da ove godine škola organizira III. međunarodni sajam vježbovnih tvrtki pod nazivom "PVT Zagreb 2005", obratila nam se sa zahtjevom za oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom nabave dobara i usluga potrebnih za realizaciju projekta. Napominju da škola nije u sustavu poreza na dodanu vrijednost.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04), propisano je da su usluge i isporuke dobara predškolskih, osnovnih, srednjih i visokoškolskih ustanova te ustanova učeničkog i studentskog standarda oslobođene od plaćanja poreza na dodanu vrijednost bez prava na odbitak pretporeza.
Sukladno navedenom, srednja škola prilikom nabave dobara i usluga plaća porez na dodanu vrijednost bez prava na odbitak pretporeza, a usluge i isporuke dobara koje škola obavlja oslobođene su od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/05-01/12 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 21.1.2005.

Oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost i carine 

Vlada Republike Hrvatske - Povjerenstvo za besplatnu dodjelu strane robe dodijelila je rješenjem klasa: 413-01/04-06/17 od 29. prosinca 2004. Župnom uredu "A", stranu robu oduzetu u carinskom prekršajnom postupku. Stoga nam se Župni ured "A" obratio sa zahtjevom za izdavanje potvrde o oslobođenju od plaćanja poreza na dodanu vrijednost i carine prilikom preuzimanja robe.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Člankom 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu, koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
U točki 3. toga članka propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća i na sve drage isporuke dobara i obavljene usluge bez naknade i s osobnim popustom bez obzira kome su učinjene.
Prema navedenim odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost razvidno je da je obveznik plaćanja poreza u smislu članka 2. stavak 1. točka 3) Zakona tuzemni poduzetnik koji donira, odnosno besplatno dodjeljuje dobra ili usluge, a ne tuzemni primatelj doniranih dobara ili usluga.
Međutim, prema odredbi članka 6. stavak 2. Zakona, tijela državne vlasti, tijela državne i lokalne uprave i samouprave, političke stranke, sindikati i komore ne smatraju se poduzetnicima u smislu članka 2. stavak 3. ovoga Zakona, a time ni obveznicima poreza na dodanu vrijednost, ako obavljaju poslove u okviru svog djelokruga ili ovlasti.
Shodno navedenom, a u smislu članka 6. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost nema porezne obveze kada Vlada Republike Hrvatske besplatno dodjeljuje stranu robu oduzetu u carinskom prekršajnom postupku.
U vezi pitanja o oslobođenju od plaćanja carine, stranka se treba obratiti Carinskoj upravi.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/04-01/346 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 8.12.2004. 

Oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

Hrvatski Caritas,, pokreće nacionalnu božičnu humanitarnu akciju pod nazivom "Za 1000 radosti", koja će se provoditi prodajom 3D kartica Hrvatskog Caritasa. 3D kartice osim putem škola distribuirati će se i putem prodajnih mreža primjerice Tiska. Stoga nam se Hrvatski Caritas obratio sa zamolbom za oslobođenjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na naknadu koju će Tisak ostvariti prodajom 3D kartica, budući da će Hrvatski Caritas tu naknadu u cijelosti koristiti u humanitarnoj akciji "Za 1000 radosti".
U vezi navedenog odgovaramo u nastavku.
Odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) nije propisano oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost kada domaći poduzetnici ustupaju u humanitarne svrhe naknadu ostvarenu isporukom dobara ili usluga, a Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti oslobađanja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom izvijestite podnositelja upita.

Klasa:410-01/04-01/1786 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 2.12.2004.

Porez na cestovna motorna vozila 

Područni ured Varaždin dostavio je dopis kojim traži suglasnost na odgovor jesu li oslobođeni od plaćanja poreza na cestovna motorna vozila porezni obveznici osobe s invaliditetom koje su ostvarile pravo na povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost kod nabave vozila temeljem podnijetog zahtjeva Ministarstvu rada i socijalne skrbi. Na dostavljeni dopis u nastavku odgovaramo.
Odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj: 47/95, 106/96, 164/98, 105/99, 54/00, 73/00, 48/04, 82/04) i Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Narodne novine, broj: 136/02, 44/03, 95/04) , nije propisano oslobođenje od plaćanja PDV-a i trošarine pri kupnji automobila. Međutim, zaključkom Vlade Republike Hrvatske od 12. rujna 2002. godine prihvaćenje prijedlog da se invalidnim osobama sa 100% tjelesnog oštećenja ili s najmanje 80% tjelesnog oštećenja funkcije organa za kretanje, iz državnog proračuna refundira plaćeni PDV pri uvozu. U tom smislu je donijeta Odluka o naknadi dijela sredstava pri uvozu osobnog automobila u visini plaćenog PDV-a za 2003. godinu (Nar. nov., broj 159/03) prema kojoj je Ministarstvo rada i socijalne skrb iz sredstava državnog proračuna za 2003. godinu obavljalo isplatu ove naknade. Ova Odluka je vrijedila samo za 2003. godinu.
Porez na cestovna motorna vozila koji se plaća prema odredbama Zakona o financiranju jedinica lokalne uprave i područne (regionalne) samouprave (Narodne novine, broj: 117/93, 33/00, 73/00, 127/00, 59/01, 107/01, 117/01, 150/02 i 147/03), ne plaćaju osobe koje su u cijelosti bile oslobođene plaćanja carine i PDV-a (poreza na promet) pri nabavi vozila.
Shodno navedenom osobe koje nisu bile oslobođene od plaćanja poreza na dodanu vrijednost i carine kod nabave vozila, već su ostvarile pravo na refundaciju plaćenog pdv-a obveznici su plaćanja poreza na cestovna motorna vozila. 

Klasa:410-19/04-01/316 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb  29.10.2004.

Oslobođenje od plaćanja pdv-a prilikom izgradnje SOS –

 "A" obratilo nam se u vezi oslobađanja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom izgradnje SOS - "B", koja se financira tuzemnim donacijama.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama članka 12. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) porez na dodanu vrijednost ne plaća se na uvoz dobara osim nafte i naftnih derivata, duhana i duhanskih proizvoda, alkohola i alkoholnih pića koja su dana kao donacije, te pri uvozu dobara kao i nabavi dobara, osim nafte i naftnih derivata, duhana i duhanskih proizvoda, alkohola i alkoholnih pića, kao i usluga u tuzemstvu, kad se plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija, danih humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, Sportskim amaterskim klubovima te tijelima državne, lokalne i područne (regionalne) samouprave.
U skladu s navedenim odredbama oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost može se primijeniti samo u slučaju kada se uvoze dobra koja su od inozemnih donatora dana ustanovama i organizacijama iz članka 12. točka 12. Zakona, te ako se nabavljaju dobra ili usluge u tuzemstvu i plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije.
U slučaju kada navedene ustanove i organizacije nabavljaju dobra ili usluge u tuzemstvu i plaćaju ih iz vlastitih sredstava ili doniranih domaćih novčanih sredstava, takva isporuka podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost u smislu članka 2. stavak 1. Zakona, te nije moguće primijeniti oslobođenje iz članka 12. točka 12 i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona.
Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti za oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/04-01/300 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 18.10.2004.

Izvoz privremeno uvezenih dobara radi dorade 

Prijevozničko društvo "A" d.o.o., obavilo je prijevoz stroja iz inozemstva u tuzemstvo radi popravka. Po završetku popravka obaviti će uslugu prijevoza toga stroja u inozemstvo, stoga postavljaju pitanje da li su prilikom ispostavljanja računa obvezni obračunati porez na dodanu vrijednost na naknadu za dionicu puta koja se odnosi na tuzemstvo, ili je riječ o poreznom oslobođenju propisanom člankom 13. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04).
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 13. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da su poreza na dodanu vrijednost oslobođene izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara, uključujući prijevozne i sve druge otpremne usluge.
Članak 71. stavak 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04-ispravak) propisuje ako se neko dobro uvozi radi dorade ili oplemenjivanja pri čemu se ne prenosi mogućnost raspolaganja (vlasništva) na domaćeg poduzetnika i nakon dorade odnosno oplemenjivanja se to dobro izveze inozemnom naručitelju smatra se da je u dijelu koji se odnosi na oplemenjivanje obavljena izvozna isporuka dobra koja je oslobođena poreza na dodanu vrijednost.
Prema navedenom, ako prijevoznik obavlja prijevoz dobara odnosno oplemenjenih dobara koja se izvoze, oslobođen je od obračunavanja poreza na dodanu vrijednost u skladu s člankom 13. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/04-01/292 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 5.10.2004.

Oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost - znanstvene ustanove 

Navedenim dopisom obratili ste nam se u vezi Instituta "A". Naime, Institutu "A" u sklopu Šestog okvirnog programa EU bit će doznačena odobrena novčana sredstva za određena znanstvena istraživanja čiji će se rezultati razmijeniti sa znanstvenim ustanovama drugih zemalja uključenih u projekt. Obzirom da nije riječ o međunarodnom ugovoru potvrđenom i sklopljenom u skladu s člankom 139. Ustava Republike Hrvatske (Narodne novine, od broja 56/90 do 41/01), već o ugovoru od općeg interesa sklopljenog između znanstvenih ustanova različitih zemalja, postavljate pitanje može li se navedeni ugovor u poreznom smislu smatrati međunarodnim ugovorom iz članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 55/04)?
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
Prema članku 140. Ustava Republike Hrvatske propisano je da međunarodni ugovori koji su sklopljeni i potvrđeni u skladu s Ustavom i objavljeni, a koji su na snazi, ćine dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske, a po pravnoj su snazi iznad zakona. Njihove se odredbe mogu mijenjati ili ukidati samo uz uvjete i na način koji su u njima utvrđeni, ili suglasno općim pravilima međunarodnog prava.
Člankom 73c. stavci 1. i 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost propisano je da su isporuke dobara i obavljene usluge u tuzemstvu kao i uvoz dobara oslobođeni plaćanja poreza na dodanu vrijednost kada je to utvrđeno međunarodnim ugovorom koji obvezuje Republiku Hrvatsku, a nadležno državno tijelo koje je nositelj provedbe pojedinog međunarodnog ugovora, izdaje potvrdu na temelju koje će druga ugovorna strana (međunarodna organizacija ili tuzemna osoba), moći ostvariti oslobođenje od poreza na dodanu vrijednost.
Međutim, ako u konkretnom slučaju nije riječ o međunarodnom ugovoru, Institut "A" može uz određene uvjete ostvariti povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost na uvezenu i u tuzemstvu nabavljenu opremu temeljem Naputka o povratu plaćenog poreza na dodanu vrijednost na uvezenu i u tuzemstvu nabavljenu opremu za tehnologijsko-istraživačke i znanstvenoistraživačke projekte u 2004. godini (Narodne novine, broj 100/04) kojeg je donijelo Ministarstvo financija u suglasnosti s Ministarstvom znanosti, obrazovanja i sporta. 

Klasa:410-19/04-01/271 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 23.9.2004.

Oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost i carine prilikom uvoza opreme 

Hrvatski centar za razminiranje - Centar "A" d.o.o., obratio nam se s upitom o pravu na oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost i carine prilikom uvoza opreme PELAN sustav za razminiranje, a koju šalje Međunarodna agencija "B" (IAEA) u svrhu ispitivanja uređaja za pronalaženje mina. Centar "A" opremu PELAN sustav za razminiranje nakon ispitivanja vraća IAEA-u.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 12. točka 1) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) i članka 70. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 55/04) propisano je, između ostalog, da je plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođen privremeni uvoz dobara koji je oslobođen carine.
Shodno navedenom, ako je privremeni uvoz navedene opreme oslobođen plaćanja carine, oslobođen je i plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-01/04-01/1266 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 21.9.2004.Zamolba za oslobođenjem od plaćanja poreza n dodanu vrijednost prilikom uvoza posebne vrste trstike za piskove Gospodin "A" student Muzičke akademije, obratio nam se sa zamolbom za oslobođenjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom uvoza posebne vrste trstike za piskove koji su potrebni za instrument fagot.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 12. stavci 3. i 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) poreza na dodanu vrijednost oslobođen je uvoz dobara koji se prema carinskim propisima smatra osobnom prtljagom te ostalih dobara za osobnu upotrebu do ukupne vrijednost 300,00 kuna, ako ta dobra nisu namijenjena preprodaji, kao i uvoz dobara putem poštanskih i drugih pošiljaka ukupne vrijednosti do 300,00 kuna, koje primatelji hrvatski ili strani državljani prime iz inozemstva od fizičkih osoba i za koje primatelj ne plaća naknadu pošiljatelju, uz uvjete propisane carinskim propisima.
Navedenim odredbama Zakona, propisano je u kojim slučajevima i do kojeg iznosa je oslobođen plaćanja poreza na dodanu vrijednost uvoz dobara kada ga obavljaju fizičke osobe. Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti oslobađanja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-01/04-01/243 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 4.3.2004.
Oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost, carine i posebnog poreza 

Evanđeoskoj crkvi, iz Švicarske je donirano kombi vozilo, stoga nam se obraćaju sa zamolbom za oslobađanjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost, carine i posebnog poreza prilikom uvoza doniranog kombi vozila.
U vezi navedenog, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama članka 12. stavak 1. točka 12. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i članka 70. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 198/03) uvoz dobara koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, kao i uvoz dobara od strane istih koja se plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija oslobođen je plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Odredbama Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Narodne novine, od broja 139/97 do 107/01) nije propisana mogućnost oslobođenja od plaćanja posebnih poreza na osobne automobile i ostala motorna vozila kada vjerske ustanove uvoze donirane osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila ili zrakoplove.
U skladu s navedenim, uvoz doniranog osobnog automobila ne podliježe plaćanju poreza na dodanu vrijednost ako su ispunjeni svi uvjeti propisani Zakonom i Pravilnikom, međutim, uvezeno vozilo podliježe obvezi posebnog poreza na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove.
Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti za oslobađanje od plaćanja posebnog poreza na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplova.
U vezi zamolbe za oslobađanjem od plaćanja carine, stranka se treba obratiti Carinskoj upravi. Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/04-01/70 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 3.3.2004.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

Udruga invalida, prikupila je uz pomoć sponzora novčana sredstva za kupnju kombi vozila "Renault Trafic" koje bi služilo za prijevoz najtežih invalida. Stoga nam se obraćaju sa zamolbom za oslobađanjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost i posebnog poreza prilikom kupnje vozila.
U svezi navedenog odgovaramo u nastavku.
Plaćanja poreza na dodanu vrijednost u smislu članka 12. točke 12. Zakon o porezu na dodanu vrijednost ( Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) oslobođen je uvoz dobara koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave.
Prema odredbama članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 198/03), ne podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost isporuke dobara i usluga obavljene humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave koje se plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije.
U skladu s navedenim odredbama oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost može se primijeniti samo u slučaju kada se uvoze dobra koja su dana kao donacija ustanovama i organizacijama iz članka 12. točka 12. Zakona, te ako se nabavljaju dobra ili usluge u tuzemstvu i plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije.
U slučaju kada udruge nabavljaju dobra ili usluge u tuzemstvu i plaćaju ih iz vlastitih sredstava ili doniranih domaćih novčanih sredstava, takva isporuka podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost u smislu članka 2. stavak 1. točka 4. Zakona.
Odredbama Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Narodne novine, od broja 139/97 do 107/01) nije propisano oslobođenje od plaćanja posebnih poreza na osobne automobile i ostala motorna vozila pri uvozu ili nabavi tih vozila u tuzemstvu, a Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti za oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost i posebnog poreza na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/04-01/42 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb10.2.2004.Pojašnjenje članka 73b. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost Veza: Vaše pismo od 23. siječnja 2004. godine

Postavili ste nam pitanje o pojašnjenju odredbe članka 73b. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 198/03), na koje u nastavku odgovaramo.
Odredbom članka 73b. stavak 2. Pravilnika, propisano je da se inozemnom novčanom donacijom u smislu odredbe članka 73b. stavak 1. Pravilnika i članka 13. stavak 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 127/00), smatra doznaka pravne osobe sa sjedištem u inozemstvu ili fizičke osobe s prebivalištem ili uobičajenim boravištem u inozemstvu doznačena u skladu s odredbama propisa o deviznom poslovanju. Na zahtjev Porezne uprave uz ugovor ili izjavu o donaciji treba priložiti i potvrdu o poreznom statusu donatora u inozemstvu.
Prema navedenoj odredbi nije potrebno uvijek tražiti prilaganje potvrde o statusu inozemnog donatora. To će biti potrebno ako iz priložene dokumentacije ili općepoznatih činjenica o statusu donatora to nije jasno vidljivo. Ako se radi npr. o donatorima - međunarodnim organizacijama - UN, UNHCR, veleposlanstvima, vladinim agencijama stranih država, međunarodnim humanitarnim udrugama i sl. nije potrebno tražiti posebnu potvrdu o statusu donatora.

Klasa:410-19/03-01/445 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 3.2.2004.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom uvoza radio postaje 

Udruga Radio klub "A", je Uredu za obranu grada Osijeka posudila kratkovalnu radio postaju za potrebe iločko-vukovarskog ratišta koja je nestala za vrijeme rata. Da bi obnovila svoju aktivnost prikupljena su vlastita novčana sredstva za kupnju nove radio postaje od inozemnog dobavljača. Postavljaju pitanje mogu li biti oslobođeni od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom uvoza radio postaje?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Plaćanja poreza na dodanu vrijednost u smislu članka 12. točke 12. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ( Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) oslobođen je uvoz dobara koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave.
Prema odredbama članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 198/03), samo nabave dobara i usluga koje plaćaju neprofitne organizacije, ustanove i udruge iz primljene inozemne novčane donacije ne podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim odredbama oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost može se primijeniti samo u slučaju kada se uvoze dobra koja su dana kao donacija ustanovama i organizacijama iz članka 12. točka 12. Zakona, te ako se nabavljaju dobra ili usluge u tuzemstvu i plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije. U slučaju kada udruge uvoze dobra kupljena iz vlastitih, a ne doniranih novčanih sredstava, uvoz podliježe obračunu poreza na dodanu vrijednost u smislu članka 2. stavak 1. točka 4. Zakona.
Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti za oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/04-01/2 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 27.1.2004.

Ulazak u sustav poreza na dodanu vrijednost 

Komora "A", obratila nam se s prijedlogom da se doktorima stomatologije i doktorima medicine omogući ulazak u sustav poreza na dodanu vrijednost, te da se na njihove usluge porez na dodanu vrijednost obračunava po stopi od 0%, u nastavku odgovaramo.
Odredbom članka 11. stavak 1. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i članka 60. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 198/03) usluge i isporuke dobara doktora medicine i stomatologije, medicinskih sestara i fizioterapeutskih tehničara te biokemijskih laboratorija koje se pružaju u privatnoj praksi oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost bez prava na odbitak pretporeza.
Navedene odredbe Zakona u skladu su s preporukom Šeste smjernice Europske unije, da se oslobađaju od plaćanja poreza na dodanu vrijednost bez prava na odbitak pretporeza, usluge osiguranja, reosiguranja, obrazovne, socijalne, zdravstvene, kulturne i financijske te usluge najma stambenog prostora, s tim da se u hrvatskom zakonu porezno oslobođenje odnosi na institucije koje obavljaju te usluge.
Prijedlog komore "A" o uvođenju nulte stope poreza na dodanu vrijednost za spomenute zdravstvene usluge nije provedivo jer nije u skladu sa Šestom smjernicom Europske unije.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/04-01/9 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 21.1.2004.

Zamolba za oslobođenjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na naknadu 

Hrvatski crveni križ, obratio nam se sa zamolbom za oslobođenjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na naknadu koju društvo "A", Hrvatski telekom i VIP ostvarene putem donacijskog telefona i donira je Hrvatskom crvenom križu u humanitarnoj akciji namijenjenoj stanovnicima Republike Iran stradalim u potresu.
Odgovaramo u nastavku.
Odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) nije propisano oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na usluge ostvarene u tuzemstvu kada domaći poduzetnici ustupaju ostvarenu naknadu u humanitarne svrhe.
Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti oslobađanja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-01/03-01/439 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 21.1.2004.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na donirana novčana sredstva 

Eko centar "A" je neprofitna, nevladina udruga koja se bavi zaštitom i očuvanjem prirodne i kulturno povijesne baštine. Primorsko - goranska županija donirala je Eko centru "A" novčana sredstva, stoga postavljaju pitanje jesu li oslobođeni od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na donirana novčana sredstva.
Odgovaramo u nastavku.
Ako je u konkretnom slučaju riječ o doniranim novčanim sredstvima bez protučinidbe, ista ne podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost u smislu odredbi članka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00). Međutim tiskanje priručnika, edukacijskih materijala kao i sve ostale nabave dobara i usluga kad se plaćaju iz tih sredstava podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
Prema odredbama članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 198/03), samo nabave dobara i usluga koje plaćaju neprofitne organizacije, ustanove i udruge iz primljene inozemne novčane donacije ne podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/04-01/8 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 21.1.2004.

Prijedlog za ukidanje carine i poreza na dodanu vrijednost na proizvode manje vrijednosti 

Gospodin "A", obratio nam se s prijedlogom da se ukine carina i porez na dodanu vrijednost na proizvode manje vrijednosti (primjerice knjige, CD, DVD) koje mnogi građani naručuju iz inozemstva i primaju poštom. Odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 12. stavci 3. i 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) poreza na dodanu vrijednost oslobođen je uvoz dobara koji se prema carinskim propisima smatra osobnom prtljagom te ostalih dobara za osobnu upotrebu do ukupne vrijednost 300,00 kuna, ako ta dobra nisu namijenjena preprodaji, kao i uvoz dobara putem poštanskih i drugih pošiljaka ukupne vrijednosti do 300,00 kuna, koje primatelji hrvatski ili strani državljani prime iz inozemstva od fizičkih osoba i za koje primatelj ne plaća naknadu pošiljatelju, uz uvjete propisane carinskim propisima.
Navedenim odredbama Zakona, propisano je u kojim je slučajevima i do kojeg iznosa uvoz dobara koji obavljaju fizičke osobe oslobođen plaćanja poreza na dodanu vrijednost. U svezi carinskih propisa stranku treba uputiti da se obrati Carinskoj upravi. Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/388 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 12.1.2004.

Primjena propisa pri uvozu 

Porezni obveznik "A", obratio nam se u svezi s primjenom propisa o porezu na dodanu vrijednost pri izvozu. Porezni obveznik je društvo koje je osnovao "B", Ontario, Kanada, za posredovanje pri izvozu proizvoda hrvatskih proizvođača, a koji se izvoze za hrvatska veleposlanstva i konzulate. Tuzemni proizvođači izvezenu robu fakturiraju društvo "B" , Ontario, Kanada i na JCD-u su navedeni kao izvoznici. Postavljena su pitanja je li ispravno zatvoreno potraživanje tuzemnog izvoznika ako kanadska tvrtka račun plati gotovinskim čekom u kanadskim dolarima na njegovu poslovnu banku i je li plaćanje izvoznicima u kunama od poreznog obveznika "A", u skladu s člankom 13. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, te stoga nema obveze plaćanja toga poreza?
Odredbom članka 13. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od br. 47/1995 do 127/2000.), propisano je da su poreza na dodanu vrijednost oslobođene izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobra, uključujući prijevozne i sve druge otpremne usluge. U stavku 2. istoga članka propisano je da se na izvozne isporuke koje nisu naplaćene u skladu s propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom poslovanju plaća porez na dodanu vrijednost.
Prema odredbama članka 71. stavci 2., 3. i 9. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od br. 60/1996. do 58/2003.), izvoznom isporukom dobra smatra se isporuka dobra koju obavi poduzetnik carinski obveznik, u inozemstvo izvan carinskog područja Republike Hrvatske, inozemnom naručitelju (primatelju). Inozemnim naručiteljem smatra se poduzetnik koji ima sjedište odnosno 2 prebivalište ili uobičajeno boravište u inozemstvu. Da je obavljena izvozna isporuka (izvoz) poduzetnik carinski obveznik dokazuje izvoznom carinskom deklaracijom koja glasi na njegovo ime s ovjerom nadležne carinarnice da je obavljeno izvozno carinjenje i da je dobro napustilo carinsko područje Republike Hrvatske i ispravama o naplati prema propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom poslovanju.
Prema podacima navedenim u podnesku razvidno je da postoji izvozna carinska deklaracija koja glasi na ime carinskog obveznika te ostaje pitanje je li ispunjen uvjet koji se odnosi na plaćanje. U svezi s plaćanjem izvješćujemo vas da su tijekom 2003. izmijenjeni propisi o deviznom poslovanju kojima je ukinut rok na naplatu izvezene robe, te je Središnji ured Porezne uprave dao tumačenje u svezi s obvezom plaćanja poreza na dodanu vrijednost na izvozne isporuke koje nisu naplaćene u propisanom roku klasa: 410-19/03-01/292, ur. broj: 513-07/03-2 od 3. rujna 2003. godine. U navedenom tumačenju stoji da stupanjem na snagu novog Zakona o deviznom poslovanju, kojim je ukinuta odredba kojom je bio propisan krajnji rok za naplatu izvoza 150 dana od izvoznog carinjenja od 18. lipnja 2003., od kada se primjenjuju odredbe novog Zakona o deviznom poslovanju, u smislu roka naplate izvozne isporuke više ne dolazi do nastanka porezne obveze.
Budući da Porezna uprava nije nadležna za davanje tumačenja je li opisani način plaćanja u skladu s propisima o deviznom poslovanju odgovor na navedeno pitanje porezni obveznik treba tražiti od Hrvatske narodne banke. Ako je prema mišljenju Hrvatske narodne banke opisani način plaćanja u skladu s deviznim propisima tada je, u konkretnom slučaju, ispunjen i uvjet iz propisa o porezu na dodanu vrijednost. 

Klasa:410-19/03-01/392 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 15.12.2003.

Pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost plaćen prilikom uvoza donirane opreme 

Udruga "A", osnovana je za promicanje duhovne i etične kršćanske kulture utemeljene na Bibliji i povijesnoj baštini i kulturi našeg naroda, stoga nam se obratila sa upitom ima li pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost koji je platila prilikom uvoza donirane opreme.
Odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 12. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i članka 70. stavci 1. i 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) propisano je da je oslobođen plaćanja poreza na dodanu vrijednost uvoz dobara koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, kao i uvoz i nabava dobara u tuzemstvu ako se plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija.
S humanitarnim organizacijama, u smislu Zakona i Pravilnika, izjednačene su neprofitne organizacije, ustanove i udruge.
Članak 70. stavak 3. Pravilnika propisuje da je za ostvarenje poreznog oslobođenja pri uvozu potrebno priložiti isprave prema carinskim propisima, a članak 73b. Pravilnika propisuje način ostvarenja poreznog oslobođenja za isporuke dobara i usluga u tuzemstvu kada se plaćaju iz primljene novčane donacije.
Sukladno odredbama Zakona i Pravilnika Udruga "A" imala je pravo na oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost u trenutku uvoza doniranih dobara uz predočenje isprava propisanih carinskim propisima, pa stranku uputite da se obrati Carinskoj upravi.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/402 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb10.12.2003.Zastupanje u prodaji polica osiguranja Banka "A", dobila je ovlaštenje za zastupanje u prodaji polica osiguranja, stoga postavljaju pitanje jesu li obvezni obračunavati porez na dodanu vrijednost na pripadajuću proviziju.
Odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i članka 59. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) usluge i isporuke dobara banaka, uključujući i Hrvatsku narodnu banku, štedionica, štedno-kreditnih organizacija te društava osiguranja i reosiguranja oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost. Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost u hrvatskom poreznom sustavu propisano je prema institucijama koje obavljaju određene djelatnosti po posebnim propisima (tzv. institucionalno oslobođenje), a ne za pojedine djelatnosti (funkcionalno oslobođenje). To znači da banka "A" nije obveznik plaćanja poreza na dodanu vrijednost za sve usluge i isporuke dobara koje učini obavljanjem cjelokupne djelatnosti, pa i djelatnosti koja se odnosi na zastupanje u prodaji polica osiguranja, ali nema pravo ni na odbitak pretporeza, tj. poreza koji im zaračunaju dobavljači u računima za isporuke dobara ili usluga. Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/214 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 12.11.2003.

Primjena članka 71. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost 

Društvo "A" bavi se posredovanjem i pronalaženjem lohn poslova. Stoga postavljaju pitanje treba li domaći poduzetnik, koji obavlja doradu na proizvodu, prilikom izdavanja računa obračunati porez na dodanu vrijednost, s obzirom na odredbe članka 71. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03).
Na upit odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 71. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost propisano je ako domaći poduzetnik obavlja premještaj dobra izrađenog ili oplemenjenog u postupku unutarnje proizvodnje drugom poduzetniku koji također obavlja postupak unutarnje proizvodnje sukladno carinskim propisima, te ako se to dobro nakon dorade odnosno oplemenjivanja isporučuje inozemnom naručitelju u inozemstvu, takva je isporuka oslobođena plaćanja poreza na dodanu vrijednost. Stavak 6. istog članka propisuje da poduzetnik koji premješta dobro nakon izrade odnosno oplemenjivanja u postupku unutarnje proizvodnje obvezan je osigurati dokaze (odgovarajuću carinsku dokumentaciju) o premještanju toga dobra u drugi postupak unutarnje proizvodnje radi izvoza.
Navedeno oslobođenje primjenjuje se samo u slučaju kada domaći poduzetnik koji je uvezao dobro radi unutarnje proizvodnje obavlja premještaj (isporuku) dobara u postupku unutarnje proizvodnje drugom domaćem poduzetniku radi dorade, koji također mora imati odobrenje carinarnice za obavljanje postupka unutarnje proizvodnje.
Ako obadva sudionika dorade za uvezeno dobro nemaju odobrenje carinarnice za obavljanje postupka unutarnje proizvodnje ili nemaju odgovarajuću carinsku dokumentaciju prema carinskim propisima radi praćenja dobra pod carinskim nadzorom, tada je riječ o oporezivoj isporuci prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00). Poduzetnik koji je obavio doradu (lohn posao) pri isporuci toga dobra mora obračunati porez na dodanu vrijednost na uslugu dorade, izrade odnosno oplemenjivanja dobra.
Poduzetnik koji izvozi tako oplemenjeno dobro ima pravo odbitka obračunanog poreza kao pretporez, te koristi pravo oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri izvoz, u smislu članka 13. i 14. Zakona o porezu na dodanu vrijednost jednako kao i poduzetnik koji izvozi dobro izrađeno ili oplemenjeno u postupku unutarnje proizvodnje.
Molimo da s odgovorom upoznate podnositelja upita. 

Klasa:410-19/02-01/357 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb24.10.2003.Izdavanje potvrde o primljenoj novčanoj donaciji iz inozemstva U svezi s vašim upitom o mogućnosti izdavanja potvrde o primljenoj novčanoj donaciji iz inozemstva Centru "A" u slučaju kada je donacija primljena iz inozemstva (Bosne i Hercegovine), a donator je hrvatski rezident-zaposlenik banke "B" koji se u korist Centra "A" odrekao naknade koju kao član Upravnog odbora "C" prima u Bosni i Hercegovini, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 58/03), plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su isporuke dobara i obavljene humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima, tijelima državne i lokalne samouprave, neprofitnim organizacijama, ustanovama i udrugama koje se plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije.
U konkretnom slučaju donacija je zbog skraćenog puta plaćanja formalno primljena iz inozemstva. Međutim radi se o donatoru - tuzemnom poreznom obvezniku koji je svoj ostvareni inozemni dohodak darovao Centru "A" te smatramo da prema intencijama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ova donacija ne potpada pod pojam "inozemne novčane donacije".

Klasa:410-19/03-01/130 Ur. broj:513-07/03-4 Zagreb 23.10.2003.

Pravo na oslobođenje od plaćanja PDV-a na usluge smještaja 

Društvo "A", postavilo nam je upit u svezi s pravom na oslobođenje od plaćanja PDV-a na usluge smještaja koje je prema njihovim navodima koristilo osoblje NATO-a, a za koje su dostavili uvjerenje agencije "B".
U svezi s navedenim upitom, obratili smo se Ministarstvu za europske integracije s molbom za očitovanje mogu li se programi koji se provode putem navedene agencije, smatrati programima potpore koji su pokriveni Okvirnim Sporazumom između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske u programima pomoći Europske zajednice ("Narodne novine"-Međunarodni ugovori broj 8/02) odnosno odredbama članka 13. Sporazuma kojim su propisana porezna oslobođenja za isporuke koje se financiraju iz sredstava pomoći Europske unije.
Ministarstvo za europske integracije se u svom pismu klasa: 911-01/03-01/01; ur. broj: 518-08-02/40-03-65 od 4. lipnja 2003. godine, izjasnilo da agencija "B" nije izravno angažirana od strane Europske komisije za izvođača projekata financiranih pod programima pomoći koje pokriva Sporazum između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske (OBNOVA. CARDS i PHARE). Uz otvorenu mogućnost za njihov budući angažman na navedenim projektima, mišljenje je Ministarstva za europske integracije da za sada u predmetnom slučaju odredbe Okvirnog sporazuma nisu primjenjive.
U skladu s navedenim, na temelju podataka iz upita i očitovanja Ministarstva za europske integracije, ne postoji mogućnost oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost za navedene hotelske usluge.

Klasa:410-01/03-01/920 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 30.9.2003.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost zdravstveno trgovačkog društva 

Doktor medicine "A" , postavio nam je pitanje je li zdravstveno trgovačko društvo koje je moguće osnovati na temelju članka 111. Zakona o zdravstvenoj zaštiti, u kojem će se obavljati djelatnost opće medicine, fizikalne terapije i neurologije tj. puna medicinska djelatnost koja nije bolničkog oblika, oslobođeno poreza na dodanu vrijednost, na koje u nastavku odgovaramo.
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 73/00), poreza na dodanu vrijednost oslobođene su usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama: domovima zdravlja, hitnoj medicinskoj pomoći, poliklinikama, općim i specijalnim bolnicama i klinikama kao i usluge liječenja koje pruža zdravstvena ustanova za njegu u kući te isporuke dobara koje obave navedene ustanove.
Porezno oslobođenje propisano u članku 11. stavku 1. točki 5. Zakona, postavljeno je institucionalno tj. oslobođene su poreza usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama, a ne i sve usluge liječenja koje se pružaju i u drugim organizacijskim oblicima kao što su npr. zdravstvena trgovačka društva.
U tom smislu, prema sadašnjoj formulaciji poreznog oslobođenja navedenog u članku 11. stavak 1. točka 5. Zakona, ono se ne može primijeniti na zdravstvene usluge koje pruža trgovačko društvo osnovano u skladu s odredbama Zakona o zdravstvenoj zaštiti.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-01/03-01/642 Ur. broj:513-07/03-02 Zagreb 10.9.2003.

Pravo na oslobođenje pri nabavi dobara iz sredstava darovnice iz Fonda za globalni okoliš 

Predmetnim dopisom zatražili ste mišljenje u svezi s oslobođenjem od plaćanja poreza i drugih davanja za nabavu vozila i traktora za nacionalne parkove i parkove prirode, a na temelju Zakona o potvrđivanju Ugovora o darovnici iz Fonda za globalni okoliš za projekt očuvanja krških ekoloških sustava između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj u funkciji provedbene agencije Fonda za globalni okoliš. Navodite da ste u sklopu programa realizacije predmetne darovnice, u suradnji sa Svjetskom bankom, predvidjeli nabavu vozila za Nacionalne parkove Risnjak i Sjeverni Velebit i Park prirode Velebit, te nabavu traktora za Nacionalni park Risnjak.
U nastavku dajemo traženo mišljenje.
Odredbom članka l. Ugovora o darovnici iz Fonda za globalni okoliš za projekt očuvanja krških ekoloških sustava između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj u funkciji provedbene agencije Fonda za globalni okoliš propisano je da su sastavni dio toga Ugovora, pored ostalih, i odredbe članka V. i VIII. Općih uvjeta Međunarodne banke za obnovu i razvoj, koji se primjenjuju na ugovore o zajmu i jamstvu za zajmove u jednoj valuti od 30. svibnja 1995. godine (dopunjeni 2. prosinca 1997.). Odluka o objavi Općih uvjeta Međunarodne banke za obnovu i razvoj koji se primjenjuju na ugovore o zajmu i jamstvu za zajmove u jednoj valuti od 30. svibnja 1995. godine (dopunjeni 2. prosinca 1997.) objavljena je u Narodnim novinama - međunarodni ugovori broj 10/98.
Člankom V, Odjeljak 5.08. navedenih Općih uvjeta Međunarodne banke za obnovu i razvoj propisano je da sredstva Zajma koja se odnose na robu ili usluge (uvoz, proizvodnju, nabavke ili dopremu) ne mogu biti povučena na ime plaćanja bilo kojih poreza određenih od strane, ili na području, Zajmoprimca ili Jamca. Člankom VIII. Općih uvjeta Međunarodne banke za obnovu i razvoj propisano je da su glavnica Zajma, te kamate i druge pristojbe oslobođeni bilo kojih poreza određenih od strane ili na području člana banke koji je Zajmoprimac ili Jamac.
Zakon o potvrđivanju Ugovora o darovnici iz Fonda za globalni okoliš za projekt očuvanja krških ekoloških sustava između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj u funkciji provedbene agencije Fonda za globalni okoliš, objavljen je u Narodnim novinama - međunarodni ugovori broj 10. od 13. kolovoza 2002. godine, a stupio je na snagu 27.9.2002. (Narodne novine - međunarodni ugovori broj 13/02).
U skladu s navedenim, predmetni Ugovor o darovnici iz Fonda za globalni okoliš za projekt očuvanja krških ekoloških sustava i Opći uvjeti Međunarodne banke za obnovu i razvoj (koji su sastavni dio predmetnog Ugovora) imaju karakter međunarodnog ugovora, te u smislu odredbe članka 140. Ustava Republike Hrvatske čine dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske, a po pravnoj su snazi nadređeni domaćem zakonodavstvu, što znači da se i porezna oslobođenja propisana Općim uvjetima Međunarodne banke za obnovu i razvoj na odgovarajući način primjenjuju na isporuke dobara i usluga koje se financiraju iz darovnice Fonda za globalni okoliš za projekt očuvanja krških ekoloških sustava.
Stoga smo mišljenja da se u konkretnom slučaju pri nabavi vozila i traktora za nacionalne parkove i parkove prirode mogu primijeniti odredbe članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) kojima je propisano je da su plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene isporuke dobara i obavljene usluge u tuzemstvu kao i uvoz dobara kada je to utvrđeno međunarodnim ugovorom koji obvezuje Republiku Hrvatsku.
U skladu s odredbom članka 73c, stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja, kao nadležno tijelo koje je nositelj provedbe Projekta očuvanja krških ekoloških sustava, izdaje propisanu potvrdu na temelju koje korisnik sredstava darovnice koji na to ima pravo može ostvariti oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost. Poreznom obvezniku-isporučitelju dobara i usluga, potvrdu nadležnog državnog tijela pri nabavi dobara i usluga uručuje kupac-korisnik darovnice, a koji temeljem međunarodnog ugovora ima pravo na porezno oslobođenje i ona služi poreznom obvezniku kao dokaz da je imao pravo ne zaračunati porez pri isporuci dobara i usluga.
Potvrda mora sadržavati najmanje podatke propisane člankom 73c. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost:
1. naziv ugovora,
2. potvrdu o važenju (ratifikaciji) i potvrdu da je ugovor na snazi,
3. odredbu ugovora o poreznom oslobođenju,
4. specifikaciju dobara koja se uvoze odnosno nabavljaju u tuzemstvu i usluga koje se koriste u tuzemstvu,
5. uvoz dobara i isporuke dobara i obavljanje usluga u tuzemstvu po osnovi inozemne donacije u dobrima i novcu. 

Klasa:410-19/03-01/268 Ur. broj:513-07/03-02 Zagreb 6.8.2003.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

Župni ured "A" primio je kao donaciju humanitarnu pomoć od hrvatskog misijskog centra u New Yersiju. Obraćaju nam se s pitanjem jesu li obvezni platiti porez na dodanu vrijednost koji im je obračunala carinarnica.
Na upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama članka 12. stavak 1. točka 12. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) uvoz dobara koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, kao i uvoz dobara od strane istih koja se plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija oslobođenje plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Iz navedenog je razvidno da uvoz humanitarne pomoći koja je dana vjerskim ustanovama ne podliježe porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita.

Klasa:410-01/03-01/653 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 25.7.2003.
Zamolba za izdavanje potvrde o oslobađanju od plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

"A" festival obratio nam se sa zamolbom za izdavanje potvrde o oslobađanju od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom uvoza opreme potrebne za prikazivanje filmova na 50. "A" festivalu.
Odgovaramo u nastavku.
Prema članku 12. točka 12. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođen je uvoz dobara koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, kao i uvoz dobara od strane istih koja se plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija.
Obzirom da se u ovom slučaju ne radi o uvozu dobara koja su dana kao donacija, ne može se primijeniti navedeno porezno oslobođenje, a Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti oslobađanja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Međutim, ako je "A" festival u sustavu poreza na dodanu vrijednost, tada ima pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost obračunanog i plaćenog prilikom uvoza dobara.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja zamolbe. 

Klasa:410-01/03-01/435 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 10.7.2003.

Potvrda o primljenoj novčanoj donaciji iz inozemstva 

Postavili ste nam upit što učiniti kada primatelj inozemne novčane donacije, u skladu s odredbom članka 73b. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 60/96 do 58/03), nakon što je iskoristio odobreni iznos za nabavu dobara i usluga bez plaćanja poreza na dodanu vrijednost, ne vrati iskorištenu potvrdu Poreznoj upravi jer ju je izgubio? Može li se u tom slučaju izdati duplikat potvrde kako bi se dobavljači ponovo upisali u potvrdu gdje je to moguće rekonstruirati ili se unos u aplikaciju može obaviti na temelju izjave i preslike potvrde, ako preslika postoji? Što učiniti u slučaju kad primatelj donacije nema presliku potvrde, već je samo dostavio izjavu o gubitku potvrde?
Naše je mišljenje:
Odredbama članka 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, kojim je propisan postupak ostvarivanja prava na nabavu dobara i usluga u tuzemstvu bez plaćanja poreza na dodanu vrijednost za primatelje inozemnih novčanih donacija iz članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00), nisu propisane sankcije za slučaj da primatelj inozemne novčane donacije, nakon iskorištenja iznosa odobrenog u potvrdi Porezne uprave, ne vrati potvrdu s podacima o iskorištenim iznosima.
U slučaju da je primatelj donacije izgubio navedenu potvrdu, a nema presliku potvrde, kao i u slučaju kad postoji preslika potvrde, smatramo da je potrebno rekonstruirati navedenu potvrdu na način da se to napravi temeljem dostupne dokumentacije: izjave primatelja donacije o gubitku potvrde i o tome kod kojih je dobavljača koristio mogućnost nabave dobara i usluga bez poreza, originalnih računa o primljenim isporukama koje ima primatelj donacije, eventualne preslike potvrde, provjerom dokumentacije kod dobavljača i dr.. Područni ured je obvezan provesti postupak provjere svih činjenica vezanih uz rekonstrukciju navedene potvrde i o tome sastaviti zapisnik te na temelju zapisnikom rekonstruirane potvrde obaviti unos u aplikaciju.

Klasa:410-19/03-02/99 Ur. broj:513-07-19/03-2 Zagreb 27.6.2003.

Obračun poreza na dodanu vrijednost na usluge ukrcaja 

Na vaš upit u svezi obveze obračuna poreza na dodanu vrijednost na usluge ukrcaja i iskrcaja prtljage koje pružate inozemnim poduzetnicima -brodarima u tuzemstvu, koji obavljaju pomorski putnički prijevoz, u nastavku odgovaramo.
Prema odredbama članka 13. stavak 1. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj:47/95, 106/96, 164/98, 54/2000 i 73/2000) plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su usluge što ih domaći poduzetnici obave u tuzemstvu inozemnim poduzetnicima koji obavljaju pomorski, zračni i riječni prijevoz, a koje propisuje ministar financija u skladu s člankom 27. ovoga Zakona.
Člankom 73a) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ( "Narodne novine" od broja 60/96 do 54/01), propisano je da su u skladu s odredbama članka 13. stavak 1. točka 4. Zakona oslobođene oporezivanja usluge koje domaći poduzetnici obave u tuzemstvu inozemnim poduzetnicima koji obavljaju pomorski i riječni prijevoz: lučke pristojbe, usluge teglenja i vezivanja brodova u hrvatskim morskim i riječnim lukama, usluge iskrcaja, usluge ukrcaja, prekrcaja i skladištenja brodskog tereta u lukama, lučke, skladišne i agencijske usluge za terete brodova, odvoz smeća, pranje rublja i usluge popravka brodova.
U skladu s navedenim mišljenja smo da su pružene usluge iskrcaja i ukrcaja prtljage - robe u tuzemnoj morskoj luci koju pružite inozemnom poduzetniku oslobođene od oporezivanja porezom na dodanu vrijednost. 

Klasa:410-19/03-01/218 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 11.6.2003.

Poticanje ulaganja 

Trgovačko društvo "A", uputilo nam je dopis iz kojeg je razvidno da ispunjavaju uvjete iz Zakona o poticanju ulaganja (Narodne novine, 73/00), te da su dobili status nositelja poticajnih mjera, poreznih i carinskih povlastica. Zatražili su oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri uvozu opreme na koju se, sukladno članku 8. Zakona o poticanju ulaganja, ne plaća carina.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) nije propisano oslobođenje od obveze plaćanja toga poreza koje bi se odnosilo na uvoz dobara u sklopu mjera kojima je uređeno poticanje ulaganja. U skladu s navedenim, Ministarstvo financija nema ovlasti da mimo odredbi Zakona pojedinog obveznika oslobodi od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da s ovim dopisom upoznate podnositelja upita.

Klasa:410-19/03-01/152 Ur. broj:513-07/03-4 Zagreb 30.5.2003.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri uvozu doniranih osobnih autom 

Prema odredbama Zakona o izmjeni i dopunama Carinskog zakona (Narodne novine, broj 92/91), povoljnija carina prema odredbi članka 22. stavak 1. Carinskog zakona te oslobođenja od plaćanja carine propisana u članku 187. Carinskog zakona, ne primjenjuju se od 2. studenoga 2001. godine, na osobna motorna vozila iz tarifnog broja 87.03 Carinske tarife. Postavili ste nam upit može li osobno vozilo donirano vjerskoj zajednici - "A" biti oslobođeno plaćanja poreza na dodanu vrijednost, na koji odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 12. točka 12. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00) i članka 70. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 60/96 do 58/03), plaćanja poreza na dodanu vrijednost je oslobođen uvoz dobara koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima, tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, neprofitnim organizacijama, ustanovama i udrugama, kao i uvoz dobara od strane navedenih osoba koji ih plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija.
Odredbama Zakona i Pravilnika, nije propisano izuzeće od prava na porezno oslobođenje pri uvozu osobnih automobila doniranih osobama navedenim u članku 12. točka 12. Zakona, te smo mišljenja da osobe navedene u članku 12. točka 12. Zakona, mogu uvesti osobni automobil za obavljanje svoje djelatnosti koji im je doniran iz inozemstva bez plaćanja poreza na dodanu vrijednost. 

Klasa:410-19/03-01/173 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 21.5.2003.

Plaćanje PDV-a na ugovore s Europskom Komisijom 

Društvo "A", postavilo nam je pitanje primjenjuje li se i na izvođenje znanstveno istraživačkog projekta koji će obavljati Institut "B" (u daljnjem tekstu: Institut) na temelju ugovora sklopljenog s Europskom Komisijom, porezno oslobođenje temeljem odredbe članka 73b. odnosno 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, odnosno primjenjuje li se to oslobođenje na nabavke materijala, opreme i usluga za realizaciju tog projekta, na koje u nastavku odgovaramo.
Republika Hrvatska je s Europskom Komisijom sklopila Okvirni sporazum u svezi sudjelovanja Republike Hrvatske u programima pomoći Europske zajednice koji je objavljen u Narodnim novinama - međunarodni ugovori, broj 8. od 3. srpnja 2002. godine, a stupio je na snagu 11. srpnja 2002. godine, koji ima snagu međunarodnog ugovora i nadređen je domaćem zakonodavstvu te se porezne olakšice propisane u članku 13. Dodatka A Okvirnog sporazuma, primjenjuju na odgovarajući način na sve isporuke dobara i usluga koje se financiraju iz potpora Europske zajednice (u daljnjem tekstu: EZ).
Odredbom članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 60/96 do 58/03), propisan je postupak ostvarivanja oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost kada je to utvrđeno međunarodnim ugovorom koji obvezuje Republiku Hrvatsku.
Ako se na predmetni ugovor mogu primijeniti odredbe Okvirnog sporazuma o čemu Porezna uprava nema saznanja, već se je za tumačenje potrebno obratiti Ministarstvu za europske integracije, tada se oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost, može ostvariti prema postupku propisanom u članku 73c. Pravilnika.
Uz propisani postupak poreza su oslobođeni primatelji potpore odnosno tijeka EZ-a kao naručitelji dobara i usluga.
Ako je Institut primio financijsku potporu EZ-a, i iz tih sredstava financira nabavu dobara i usluga za potrebe projekta, primjenjuje se porezno oslobođenje te Institut uz potvrdu propisanu u članku 73c. Pravilnika, ima pravo nabavljati dobra i usluge bez plaćanja poreza.
Međutim, ako Institut obavlja EZ-u odnosno tijelima EZ-a neke usluge na temelju ugovornog odnosa, pri zaračunavanju tih usluga EZ-u primjenjuje se porezno oslobođenje uz postupak propisan odredbom članka 73. Pravilnika. Međutim, za nabavu dobara i usluga koje Institut nabavlja od svojih dobavljača, za potrebe obavljanja ugovorenih poslova s EZ-om, ne može se primijeniti porezno oslobođenje. Institut kao porezni obveznik će u tom slučaju porez koji su mu zaračunali dobavljači odbiti kao pretporez, a pri zaračunavanju isporuke EZ-u neće zaračunati porez.

Klasa:410-19/03-01/185 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 13.5.2003.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

Zaklada "A" pomaže starim, bolesnim i nemoćnim osobama, pa nam se obratila sa zamolbom za oslobođenjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na naknadu Hrvatskog Telekoma ostvarenu putem govornog automata, a koju će Zaklada u cijelosti koristiti u humanitarnoj akciji za pomoć starim i nemoćnim osobama.
U svezi s navedenim odgovaramo u nastavku.
Odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne Novine, od broja 45/95 do 73/00) nije propisano oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost kada domaći poduzetnici ustupaju u humanitarne svrhe naknade ostvarene u tuzemstvu, a Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti oslobađanja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom izvijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/03-01/161 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 5.5.2003.

Oslobođenje mjesečnih troškova korištenja računalnog sustava i mrežne infrastrukture poreza na dodanu vrijednost 

Tržište "A" (u daljnjem tekstu: Tržište), obavlja usluge organiziranog povezivanja ponude i potražnje domaćih i stranih sredstava plaćanja i vrijednosnica, na koje se temeljem odredbe članka 11. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00) ne plaća porez. Tržište će i dalje ovu vrstu usluga obavljati korištenjem modernije tehnologije o čemu je potpisalo ugovor o razvoju programske podrške i korištenju računalnih resursa i mrežne infrastrukture sa Agencijom "B", na čije se usluge iz osnovne djelatnosti (depozitorij, prijeboj i namira vrijednosnica) također ne plaća porez na dodanu vrijednost. Prema navedenom ugovoru Tržište će Agenciji "B" mjesečno plaćati određene troškove temeljem korištenja računalnog sustava i mrežne infrastrukture, a s druge strane će od svojih sudionika naplaćivati mjesečne članarine za korištenje novog sustava.
Pitanje je jesu li mjesečni troškovi korištenja računalnog sustava i mrežne infrastrukture, koje će Agencija "B" zaračunavati Tržištu kao i članarine koje će Tržište zaračunavati svojim klijentima, oslobođene poreza na dodanu vrijednost?
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 11. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, porez se ne plaća na promet zlatnih poluga koje obavlja Hrvatska narodna banka, domaćih i stranih sredstava plaćanja, novčanih potraživanja, vrijednosnica i udjela u poduzećima.
Prema odredbi članka 68. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 60/96 do 58/03), porez na dodanu vrijednost se ne plaća, između ostalog i na posredničke usluge u svezi s prometom domaćeg i stranog novca kao zakonskog sredstva plaćanja.
Odredbom članka 69. Pravilnika propisano je da se porez ne plaća na isporuke vrijednosnica, pod kojima se smatraju vrijednosni papiri iz Zakona o izdavanju i prometu vrijednosnim papirima, državne obveznice i državni bilježi te na usluge čuvanja i upravljanja vrijednosnim papirima, poslove uvođenja vrijednosnih papira na burzu, usluge preuzimanja i plasiranja novih emisija vrijednosnih papira kao i posredničke usluge u svezi s ovim poslovima. Budući da je donošenjem novog Zakona o tržištu vrijednosnih papira (Narodne novine, broj 84/02) koji je stupio na snagu 25. srpnja 2002. godine, prestao važiti Zakon o izdavanju i prometu vrijednosnim papirima (Narodne novine, broj 107/95, 142/98 i 87/00), odredbu članka 69. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, treba tumačiti na način da se pod vrijednosnicama u smislu propisa o porezu na dodanu vrijednost, smatraju vrijednosni papiri izdani u skladu sa Zakonom o tržištu vrijednosnih papira.
Temeljem ovih odredbi na usluge organiziranog povezivanja ponude i potražnje domaćih i stranih sredstava plaćanja i vrijednosnica (posredovanja) koje obavlja Tržište, u skladu s odredbom članka 11. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ne plaća se porez.
Ako će Tržište i dalje obavljati iste poslove, ali na moderniji način koristeći računalnu tehniku i programe Agencije "B", naknada koju će zaračunati svojini klijentima, bez obzira koji će naziv ta naknada nositi (u upitu je navedeno da će to biti članarina), je naknada za obavljenu uslugu, na koju se temeljem odredbe članka 11. stavak 3. Zakona, ne plaća porez.
Agencija "B" je prema odredbi članka 134. Zakona o tržištu vrijednosnih papira, pravna osoba ovlaštena za obavljanje poslova depozitorija nematerijaliziranih vrijednosnih papira te prijeboja i namire sklopljenih pravnih poslova s tim papirima. Agencija "B" na usluge u svezi s vrijednosnim papirima koje obavlja u okviru svojih ovlasti iz Zakona o tržištu vrijednosnih papira, a koje su navedene u članku 11. stavak 3. Zakona i članku 69. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, ne plaća porez. Međutim, Agencija "B" je obveznik poreza na dodanu vrijednost ako obavlja druge isporuke koje podliježu oporezivanju i ako vrijednost tih oporezivih isporuka prelazi iznos naveden u članku 22. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. U tom će slučaju Agencija "B" na sve ostale usluge koje nisu posebno navedene u članku 11. stavak 3. Zakona i članku 69. Pravilnika, uključujući i usluge korištenja računalnog sustava i mrežne infrastrukture, biti obvezna zaračunati porez na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/03-01/152 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 16.4.2003.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri uvozu osobnih automobila, u okolnostima prestanka važenja carinske povlastice prema Zakonu o izmjeni i dopunama Carinskog zakona Prema odredbama Zakona o izmjeni i dopunama Carinskog zakona (Narodne novine, broj 92/91), povoljnija carina prema odredbi članka 22. stavak 1. Carinskog zakona te oslobođenja od plaćanja carine propisana u članku 187. Carinskog zakona, ne primjenjuju se od 2. studenoga 2001. godine, na osobna motorna vozila iz tarifnog broja 87.03 Carinske tarife.
Temeljem ovih odredbi Carinska uprava - Središnji ured se u pismu klasa: 410-19/01-01/52 od 7. studenoga 2001. godine, izjasnila da je prestankom važenja carinskih povlastica za osobna motorna vozila, prestalo i pravo ostvarivanja oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri uvozu osobnih motornih vozila temeljem odredbi članka 12. točke 6., 11. i 12. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00).
Odredbama članka 12. točka 6. i 11. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, propisano je da je plaćanja poreza oslobođen uvoz upotrebljavanih dobara kućanstava i osobnih stvari koje radi preseljenja u Republiku Hrvatsku, uvoze fizičke osobe, te uvoz dobara koja su hrvatski državljani i strani državljani stalno naseljeni u Republici Hrvatskoj, naslijedili u inozemstvu, uz uvjete propisane carinskim propisima.
Odredbe članka 12. točka 6. i 11. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, su autonomne i ne može se tumačiti da je prestankom važenja carinske povlastice za
osobna motorna vozila, automatski prestalo i pravo na oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Odredba da se porezna oslobođenja iz članka 12. točka 6. i 11. Zakona, ostvaruju uz uvjete propisane carinskim propisima, odnosi se na proceduru i dokaze koji se u carinskom postupku moraju predočiti da bi se ostvarilo carinsko odnosno porezno oslobođenje.
Isto se odnosi i na uvoz dobara koja su kao donacija dana osobama navedenim u članku 12. točka 12. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, kao i na uvoz dobara od strane istih koja se plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija.

Klasa:410-19/03-01/109 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 31.3.2003.

Oslobođenje od plaćanja PDV-a na određeno vrijeme na ime i do iznosa ratne štete 

Gospodin "A" vlasnik obrtničke radnje, obratio nam se sa zamolbom o oslobađanju od plaćanja PDV-a na određeno vrijeme na ime i do iznosa ratne štete na njegovim objektima koju je Županijska komisija Brodsko-Posavske Županije za procjenu ratnih šteta utvrdila u iznosu od 194.965 DEM.
Naše je mišljenje:
Prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) ne postoji mogućnost da se pojedinog poreznog obveznika koji je tijekom rata pretrpio ratne štete oslobodi obveze plaćanja poreza na dodanu vrijednost.

Klasa:410-19/03-01/7 Ur. broj:513-07/03-3 Zagreb28.3.2003.Obračunavanje poreza na dodanu vrijednost na isporuke dobara inozemnoj pravnoj osobi koja posluje u Slobodnoj zoni Tvrtka "A", obratila nam se za mišljenje da li tuzemni dobavljači trebaju obračunavati porez na dodanu vrijednost na isporuke dobara inozemnoj pravnoj osobi koja posluje u Slobodnoj zoni Jankomir.
Na upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 13. stavak 1. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da su isporuke dobara u slobodnu zonu, slobodna i carinska skladišta te isporuke dobara unutar slobodne zone, slobodnih i carinskih skladišta oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Prema članku 72. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) porezni obveznik - isporučitelj dobara u slobodnu zonu, slobodna i carinska skladišta obvezan je osigurati dokaze (odgovarajuću carinsku dokumentaciju) o isporuci dobara u slobodnu zonu, slobodna i carinska skladišta.
U skladu s navedenim i uz ispunjenje uvjeta iz članka 72. stavak 3. Pravilnika, isporuke dobara u slobodnu zonu, slobodna i carinska skladišta oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/40 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 11.3.2003.

Naknada za izvanredni prijevoz 

Društvo "A" postavilo nam je pitanje u svezi s naknadom za izvanredni prijevoz koju im zaračunava društvo "B" i na koju im obračunava porez na dodanu vrijednost. Postavljaju pitanje je li u duhu poticanja izvoza robe zaračunavati porez na naknadu za izvanredni prijevoz jer se radi o prijevozu robe koja se izvozi u inozemstvo.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 13. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara, uključujući prijevozne i sve druge otpremne usluge.
Naknada za izvanredni prijevoz je naknada za pojačanu uslugu korištenja cesta koju naplaćuje društvo "B" - obveznik poreza na dodanu vrijednost i ono je obvezno na ostvarenu naknadu obračunati porez.
Porez na dodanu vrijednost koji društvo "B" zaračunava društvu "A" za uslugu pojačanog korištenja cesta kod izvanrednog prijevoza, društvo "A" može odbiti kao pretporez i na taj način ga zaračunani porez troškovno ne opterećuje odnosno ne ulazi kao trošak u kalkulaciju njegove cijene prijevoza dobara koja se izvoze.
Usluga prijevoza dobara koja se izvoze koju će društvo Zagrebtrans d.o.o. zaračunati naručitelju prijevoza oslobođena je poreza temeljem odredbe članka 13. stavak l. točka l. Zakona.
Prema tome, ne stoji tvrdnja da porez zaračunan na naknadu za izvanredni prijevoz djeluje nepoticajno na izvoz dobara.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/03-01/26 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 27.1.2003.

Oslobođenje plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom poziva na oslobođenje temeljem Ugovora o statusu snaga 

U svezi s vašim upitom je li domaća pravna osoba oslobođena poreza na dodanu vrijednost kada inozemnom partneru koji koristi pečat SFOR DUTY FREE i poziva se na oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost temeljem Ugovora o statusu snaga (SOFA), pruža usluge iznajmljivanja skladišnog prostora odgovaramo u nastavku.
Ugovorom o statusu snaga (SOFA) potpisanim u Daytonu između Organizacije Sjevernoatlantskog Saveza (NATO) i Vlade Republike Hrvatske snagama NATO-a za provedbu i operacije kao pod-tijelima NATO-a odobrena su između ostalih i porezna oslobođenja od plaćanja poreza na promet pri nabavi dobara i usluga u tuzemstvu i iz uvoza.
Porezna oslobođenja propisana ovim Ugovorom ostvaruju se prema proceduri koja je propisana Naputkom o provođenju odredbi ugovora o statusu snaga (SOFA) kojim se uređuje plaćanje poreza ("Narodne novine", broj 13/96 - u daljnjem tekstu: Naputak). Za nabavu dobara i usluga bez plaćanja poreza na promet koriste se posebno tiskane narudžbenice koje NATO izdaje u tri primjerka pri nabavi dobara i usluga, od kojih se jedan uručuje dobavljaču i služi mu kao dokaz da je obavio isporuku koja je oslobođena poreza.
Budući da se od 1. siječnja 1998. godine umjesto poreza na promet počeo primjenjivati porez na dodanu vrijednost koji je također oblik poreza na promet Središnji ured Porezne uprave se pismom klasa: 410-01/98-01/22 od 5. veljače 1998. godine očitovao da odredbe Naputka važe i kod primjene Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00).
U skladu s navedenim, porezni obveznik koji NATO-u odnosno njegovim snagama za provedbu i operacije na temelju propisane narudžbenice obavi isporuku dobra ili usluge, ne zaračunava porez na dodanu vrijednost.
Budući da je posebnim Naputkom propisana procedura provođenja oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prema Ugovoru o statusu snaga (SOFA), ne primjenjuje se procedura propisana člankom 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01).

Klasa:410-19/02-01/504 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 31.12.2002.

Oporezivanje osnivačkog uloga i prometa udjela 

Društvo "A", Split, postavilo nam je pitanja u svezi s oporezivanjem osnivačkog uloga i prometa udjela, budući da smatraju da su odredbe članka 11. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 11. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) u suprotnosti.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 11. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, porez na dodanu vrijednost, ne plaća se između ostalog i na prijenos udjela u poduzećima.
Odredbom članka 11. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, propisano je da se isporukom dobra koja podliježe oporezivanju smatra i unos imovine jednog društva u drugo društvo.
Kod isporuke postoje dvije osobe - isporučitelj i pnmatelj isporuke. Kod unosa imovine jednog društva u drugo društvo, kao protunaknada se u pravilu daju određena prava u društvu. Tada se radi o razmjeni jer naknada za isporučenu ili unijetu imovinu nije novčana već protuisporuka drugog dobra odnosno usluge (prava). Pri razmjeni, isporuke načelno podliježu oporezivanju kod svakog isporučitelja.
Društvo-obveznik poreza na dodanu vrijednost koje unosi imovinu u drugo društvo obavlja isporuku dobra koja načelno podliježe oporezivanju. Ako društvo unosi novčana sredstva u drugo društvo, takva isporuka ne podliježe oporezivanju prema odredbi članka 11. stavak 3. Zakona. Društvo u koje se imovina unosi kao primatelj isporuke daje kao protunaknadu za unesena dobra, udjele u društvu odnosno određena prava povezana s društvom u koje je unijeta imovina. Davanje prava u društvu članovima društva prema odredbi članka 11. stavak 3. Zakona, ne podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim, odredbe članka 11. stavak 3. Zakona i članka 11. stavak 3. Pravilnika, nisu u suprotnosti.
Ako se radi o unosu imovine jednog društva u drugo društvo gdje motiv nije stjecanje vlasničkog udjela već npr. poklon, takva isporuka podliježe oporezivanju temeljem odredbe članka 2. stavak 1. točka 3. Zakona.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/499 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 23.12.2002.

Oslobađanje plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

Hrvatski kinološki savez, Ilica 61. Zagreb, postavilo nam je upit je li Učilište "A" oslobođeno plaćanja poreza na dodanu vrijednost prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broj 47/95 do 73/00). Djelatnost Učilišta je srednjoškolsko obrazovanje odraslih, odnosno izvođenje programa osposobljavanja i usavršavanja za stjecanje znanja i sposobnosti za kinološke suce, lovce, ocjenjivače trofeja i lovočuvare. U nastavku dajemo odgovor.
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona, plaćanja poreza na dodanu vrijednost, između ostalih, oslobođene su usluge i isporuke dobara predškolskih, osnovnih, srednjih i visokoškolskih ustanova te ustanova učeničkog i studentskog standarda.
Uslugama i isporukama koje su oslobođene poreza na dodanu vrijednost, smatraju se prema odredbi članka 63. stavak 2. Pravilnika, i usluge ustanova za trajnu naobrazbu i kulturu koje se obavljaju prema programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa te isporuke dobara u okviru obavljanja tih usluga.
Ministarstvo prosvjete i športa nas je svojim dopisom klasa: 023-C3/02-01/301; ur. broj: 513-04/01-02-2 od 19. lipnja 2002. godine izvijestilo da prema članku 25. stavak 1. Zakona o srednjem školstvu (Narodne novine broj 19/92.. 27/93.. 50/95. i 5901.) srednjoškolsko obrazovanje odraslih obuhvaća posebne programe za stjecanje srednje školske li stručne spreme, niže stručne spreme, programe prekvalifikacije i programe osposobljavanja i završavanja. Programe srednjoškolskog obrazovanja odraslih može izvoditi srednja škola, pučko otvoreno učilište ili druge ustanove pod uvjetima propisanim člankom 27. Zakona o srednjem školstvu koje temeljem rješenja Ministarstva prosvjete i športa izvode programe obrazovanja odraslih, uključivo i programe usavršavanja, pa ih treba jednako tretirati i u pogledu njihovih prava i obveza prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim, na usluge obrazovanja odraslih uključivo programe usavršavnja koje na temelju rješenja Ministarstva prosvjete i športa izvode ustanove registrirane za obrazovanje odraslih po programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa, primjenjuje se porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona, i članka 62 članak 2. Pravilnika.
Ako je Učilište "A" registrirano kao ustanova za obrazovanje odraslih po programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa, tada se na usluge koje Učilište "A" obavlja može primijeniti porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona i članka 63. stavak 2. Pravilnika.

Klasa:410-19/02-01/481 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 18.12.2002.

Obveze poreza na dobit i poreza na dodanu vrijednost 

Pučko otvoreno učilište "A" Buzet, registrirano kao ustanova čiji su osnivači osoba "B" i osoba "C", postavilo nam je pitanja u svezi s obvezama poreza na dobit i poreza na dodanu vrijednost, na koja odgovaramo.
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), poreza na dodanu vrijednost oslobođene su usluge i isporuke dobara predškolskih, osnovnih, srednjih i visokoškolskih ustanova te ustanova učeničkog i studentskog standarda.
Uslugama i isporukama koje su oslobođene poreza na dodanu vrijednost, smatraju se prema odredbi članka 63. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01). i usluge ustanova za trajnu naobrazbu i kulturu koje se obavljaju prema programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa te isporuke dobara u okviru obavljanja tih usluga.
U skladu s navedenim, na usluge obrazovanja odraslih uključivo i programe usavršavanja koje na temelju rješenja Ministarstva prosvjete i športa izvode pučka otvorena učilišta po programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa, primjenjuje se porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 63. stavak 2. Pravilnika.
Drugo pitanje odnosi se na primjenu propisa o oporezivanju dobiti kod ustanova koje su osnovane privatnim kapitalom.
Prema odredbi članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dobit i članka 2. Pravilnika o porezu na dobit ("Narodne novine" br. 54/01 ), porezni obveznik je trgovačko društvo i druga pravna osoba koja obavlja djelatnost radi stjecanja dobiti. Za prosudbu je li druga pravna osoba porezni obveznik bitno je, obavlja li djelatnost radi stjecanja dobiti, bez obzira na vrstu djelatnosti i njen pravni status i druge uvjete propisane posebnim propisima. Pod obavljanjem djelatnosti radi stjecanja dobiti razumijeva se svaka djelatnost kojoj je cilj stjecanje dobiti i drugih gospodarstveno procjenjivih koristi.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-01/02-01/878 Ur. broj:513-07/02-5 Zagreb 13.12.2002.

Smatra li se novčana doznaka donacijom 

U svezi s upitom smatra li se novčana doznaka koju je Komitet za međunarodnu pomoć "A" doznačio putem Obrasca 10 udruzi "B" iz Slavonskog Broda, donacijom iz inozemstva za koju Područni ured Porezne uprave može izdati potvrdu na temelju koje se ostvaruje pravo na nabavu dobara i usluga bez plaćanja poreza na dodanu vrijednost, odgovaramo u nastavku.
O ovom pitanju zatražili smo očitovanje Deviznog inspektorata koji nas je svojim pismom klasa: 440-08/02-01/537 od 19. studenoga 2002. godine izvijestio o slijedećem.
Osnivač "A" Zagreb je strana udruga "B" New York, 122 East 42 nd Street, NY 10168-1289, koja je ishodila otvaranje nerezidentnog deviznog i kunskog računa u Zagrebačkoj banci d.d.
Platni promet između nerezidenata i rezidenata, temeljem dozvoljenih tekućih i kapitalnih poslova i jednostranih prijenosa koji nemaju obilježja izvršenja posla (npr. darovi, potpore i sl.), može se realizirati i u devizama i u kunama i u oba slučaja se smatra platnim prometom s inozemstvom. Plaćanje, naplata i prijenosi između rezidenata i nerezidenata odvija se preko domaćih ovlaštenih banaka za obavljanje platnog prometa s inozemstvom na način i uz primjenu instrumenata i zakonom propisanih obrazaca u platnom prometu s inozemstvom.
Devizni inspektor je obavio kontrolu navedenih nerezidentnih računa u skladu s Odlukom o potrebnoj dokumentaciji koju strana pravna osoba treba priložiti banci ovlaštenoj za poslove s inozemstvom kod koje otvara kunski odnosno devizni račun («Narodne novine», broj 28/97 i 38/99). Konstatirano je da doznaka s nerezidentnog kunskog računa udruge "C" kod Zagrebačke banke d.d. Zagreb u korist "B" Slavonski Brod dana 23. rujna 2002. godine na iznos od 110.589,00 predstavlja doznaku iz inozemstva, budući da je priljev rezidenta ostvaren od strane osobe (nerezidenta) i na način propisan deviznim zakonom, odnosno Uputom o provedbi Odluke o načinu obavljanja platnog prometa s inozemstvom ("Narodne novine", broj 35/96, 72/99, 30/00 i 77/01).
Na temelju nalaza i očitovanja Deviznog inspektorata, mišljenja smo da se navedena doznaka smatra primljenom inozemnom novčanom donacijom u smislu odredbe članka 12. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novine», broj 47/95 do 73/00). 

Klasa:410-19/02-01/389 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 27.11.2002.

Plaćanje poreza pri kupovini osobnog automobila 

Gosp. "A", iz Karlovca, uputio nam je upit plaćaju li porez pri kupovini osobnog automobila Hrvatski ratni vojni invalidi (HRVI) iz Domovinskog rata s 80% oštećenja organizma, na koji u nastavku odgovaramo.
Prema odredbama članka 46. stavak 2. i 3. Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji (Narodne novine br. 94/01.), propisno je da HRVI iz Domovinskog rata s oštećenjem organizma 100% l. skupine, imaju pravo na osobni automobil koji mu u vlasništvo daje Ministarstvo hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata svakih 7 godina. Ministarstvo hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata pri uvozu, ili kupnji osobnog automobila za navedene osobe oslobođeno je plaćanja carine, posebnog poreza i poreza na dodanu vrijednost.
Odredbom članka 46. stavak 4. istog Zakona, propisano je da HRVI iz Domovinskog rata od II. do IV. skupine čije utvrđeno oštećenje organizma ima za posljedicu oštećenje funkcije donjih ekstremiteta, imaju pravo svakih 5 godina na uvoz osobnog automobila bez plaćanja carine, posebnog poreza i poreza na dodanu vrijednost u visini utvrđenog postotka oštećenja organizma.
Prema tome, ako je hrvatskom ratnom vojnom invalidu iz Domovinskog rata s 80% oštećenja organizma (IV. skupine) utvrđeno oštećenje organizma koje ima za posljedicu oštećenja funkcija donjih ekstremiteta, tada ima pravo na uvoz osobnog automobila bez plaćanja carine, posebnog poreza i poreza na dodanu vrijednost u visini utvrđenog postotka oštećenja organizma.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/362 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 5.11.2002.

PDV na prihode od kamata po financijskim plasmanima 

Društvo "A" je društvima "B" odobravalo mandatne kredite preko banke "C" Ugovorima koje je društvo zaključilo s bankom, određeno je da će mandatar (banka "C") za račun mandatora (društvo "A") obavljati sve poslove vezane za zaključivanje ugovora, prikupljanje dokumentacije i naplatu kredita i kamata te će za tu uslugu naplaćivati naknadu u visini od 1%. Postavljaju pitanje je li društvo "A" kao mandator obvezno na kamate obračunati porez s obzirom da su to plasmani financijskih sredstava iz članka 59. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost?
Naše je mišljenje:
Prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne lovine", broj 47/95 do 73/00) financijske usluge koje obave porezni obveznici - pravne osobe koje nisu banke, štedionice, štedno-kreditne organizacije te društva osiguranja i reosiguranja navedene u članku 11. stavak 1. točka 2. Zakona, načelno se oporezuju porezom na dodanu vrijednost.
Međutim, ako porezni obveznik- pravna osoba koja nije banka, štedionica, štedno-kreditna organizacija, društvo osiguranja i reosiguranja, obavlja uslugu plasmana financijskih sredstava ovim osobama, tada ta usluga nije oporeziva temeljem odredbe članka 59. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 50/96 do 54/01).
Upitu je priložen ugovor o obavljanju mandatnih poslova čiji je naziv "Ugovor o obavljanju poslova u ime i za račun br. 313/2000". U članku 1. ovog Ugovora propisano je da mandatar (banka "C") obavlja poslove u
svoje ime i za račun mandatora (društvo "A"). Iz samog Ugovora zbog njegovih kontradiktornih odredbi nije moguće prosuditi radi li se o poslu koji se obavlja u svoje ime i za tuđi račun i koji u poreznom smislu predstavlja komisioni posao ili o poslu koji se obavlja u tuđe ime i za tuđi račun i u poreznom smislu predstavlja posredovanje. Za određenje u svezi s poreznim obvezama kod tzv. mandatnih poslova nije bitna forma odnosno naziv samog ugovora, već se mora odrediti obvezno-pravni temelj tog posla i na temelju toga odrediti i porezne obveze sudionika u tom poslu, koje su različite ovisno o tome radi li se o posredovanju ili o komisionom poslu.
Prema odredbi članka 4. Pravilnika, poduzetnik koji obavlja isporuku u vlastito ime i za vlastiti račun obračunava i plaća porez na punu naknadu isto kao i komisionar koji nastupa u vlastito ime, a za tuđi račun.
Kod komisionih poslova se uvijek radi o dvije isporuke. Jedna je isporuka od strane komisionara prema trećoj osobi, a druga od strane komitenta komisionaru. Ako se u konkretnom slučaju radi o komisionom poslu, financijske usluge koje komitent (društvo "A") zaračunava komisionaru (banci "C") su oslobođene poreza temeljem odredbe članka 59. stavak 2. Pravilnika. Druga isporuka odnosno financijska usluga koju komisionar (banka "C") obavi primatelju kredita je oslobođena poreza temeljem odredbe članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona.
Ako društvo "A" obavlja poslove davanja kredita na način da je banka u taj posao uključena samo kao posrednik, tada je društvo "A" uslugu davanja kredita obavilo izravno društvima "B" i obveznik je obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost na kamatu koju ostvari od korisnika kredita. Banka kao posrednik u tom poslu može obavljati tehničke poslove (sastavljanje ugovora, obračun kamata i dr.) u ime i za račun nalogodavatelja.
Posrednik koji pri isporuci nastupa u tuđe ime i za tuđi račun, obračunava i plaća porez na pripadajuću mu proviziju. Međutim, prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona, sve usluge koje obavi banka uključujući i usluge posredovanja, oslobođene su poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/396 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 31.10.2002.

Pravo na porezno oslobođenje pri popravku vozila 

U svezi s vašim upitom je li potvrda Državnog protokola Republike izdana na zahtjev UNHCR-a važeći dokument temeljem kojeg UNHCR može ostvariti pravo na porezno oslobođenje pri popravku vozila kod društva "A", odgovaramo.
U skladu s odredbama Ugovora o suradnji između Vlade Republike Hrvatske i Visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice ("Narodne novine" -Međunarodni ugovori broj 11/01) i Konvencije Ujedinjenih nacija o povlasticama i imunitetima iz 1946. godine, Uredi UNHCR-a i pojedini službenici UNHCR-a u Republici Hrvatskoj uživaju povlastice i imunitete te oslobođenja i olakšice koji se uobičajeno odobravaju diplomatskim i konzularnim predstavnicima.
U tom slučaju, oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost ostvaruju se temeljem odredbe članka 13. stavak 1. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 73. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine"', broj 60/96 do 54/01) na temelju potvrde koju im izdaje Državni protokol Republike Hrvatske. 

Klasa:410-19/02-01/374 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 14.10.2002.

Pravo na oslobođenje od plaćanja PDV-a pri uvozu crkvenih zvona koja su dana kao donacija iz inozemstva 

U svezi upita Vjerske ustanove "A", o pravu na oslobođenje od plaćanja PDV-a pri uvozu crkvenih zvona koja su joj dana kao donacija iz inozemstva, u nastavku odgovaramo.
Prema odredbama članka 12. stavak 1. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), vjerske ustanove oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost kada uvoze dobra koja su im dana kao donacija ili kada uvoze dobra koja plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija, te pri nabavi dobara i usluga u tuzemstvu koje plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije.
Postupak za ostvarenje poreznog oslobođenja za nabavu dobara i usluga koje se financiraju iz inozemnih novčanih donacija, propisan je odredbom članka 73b Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.).
Prema tim odredbama primatelj donacije na temelju dokaza o primljenoj donaciji i ostalih propisanih isprava treba ishoditi potvrdu nadležnog područnog ureda Porezne uprave na temelju koje može ostvariti pravo na porezno oslobođenje.
Nakon iskorištenja ukupnog iznosa novčane donacije za nabavu dobara i usluga, primatelj donacije je obvezan potvrdu s podacima o iskorištenim iznosima vratiti u nadležni područni ured Porezne uprave.

Klasa:410-19/02-01/348 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 7.10.2002.

Oslobođenje plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

Pučko otvoreno učilište "A", postavilo nam je upit jesu li oslobođeni plaćanja poreza na dodanu vrijednost prema članku 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000) i članka 63. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.), na koje odgovaramo.
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona, plaćanja poreza na dodanu vrijednost između ostalih, oslobođene su usluge i isporuke dobara predškolskih, osnovnih, srednjih i visokoškolskih ustanova te ustanova učeničkog i studentskog standarda.
Uslugama i isporukama koje su oslobođene poreza na dodanu vrijednost, smatraju se prema odredbi članka 63. stavak 2. Pravilnika, i usluge ustanova za trajnu naobrazbu i kulturu koje se obavljaju prema programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa te isporuke dobara u okviru obavljanja tih usluga.
Ministarstvo prosvjete i športa nas je svojim dopisom klasa: 023-03/02-01/301; ur.broj: 513-04/01-02-2 od 19. lipnja 2002. godine izvijestilo da prema članku 25. stavak 1. Zakona o srednjem školstvu ("Narodne novine" broj 19/92., 27/93., 50/95. i 59/01.) srednjoškolsko obrazovanje odraslih obuhvaća posebne programe za stjecanje srednje školske ili stručne spreme, niže stručne spreme, programe prekvalifikacije i programe osposobljavanja i usavršavanja. Programe srednjoškolskog obrazovanja odraslih može izvoditi srednja škola, pučko otvoreno učilište ili druge ustanove pod uvjetima propisanim člankom 27. Zakona o srednjem školstvu koje temeljem rješenja Ministarstva prosvjete i športa izvode programe obrazovanja odraslih, uključivo i programe usavršavanja, pa ih treba jednako tretirati i u pogledu njihovih prava i obveza prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim, na usluge obrazovanja odraslih uključivo i programe usavršavanja koje na temelju rješenja Ministarstva prosvjete i športa izvode ustanove registrirane za obrazovanje odraslih po programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa, primjenjuje se porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona, i članka 63. stavak 2. Pravilnika. Iz priložene dokumentacije razvidno je da je Pučko otvoreno učilište "A" registrirano kao ustanova za obrazovanje odraslih, pa se na usluge koje Pučko otvoreno učilište "A" obavlja može primijeniti porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona, i članka 63. stavak 2. Pravilnika.

Klasa:410-19/02-01/182 Ur. broj:513-07/02-5 Zagreb 3.10.2002.

Način ostvarivanja prava na oslobođenje od plaćanja PDV-a u slučajevima kada se programi financiraju iz sredstava Vlade SAD-a 

Udruga "A", obratila nam se s pitanjima o načinu ostvarivanja prava na oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost u slučajevima kada se njihovi programi financiraju iz sredstava Vlade SAD-a odnosno sredstvima UNHCR-a, na koja u nastavku odgovaramo.
Vlada Republike Hrvatske potpisala je 6. svibnja 1994. godine s Vladom Sjedinjenih Američkih Država Sporazum o gospodarskoj, tehničkoj i srodnoj pomoći.
Prema odredbi članka 3. Sporazuma, sav materijal, oprema ili novčana sredstva dostavljena u Republiku Hrvatsku ili stečena u Republici Hrvatskoj od strane Vlade Sjedinjenih Američkih Država, kao i sve fizičke i pravne osobe koje financira Vlada Sjedinjenih Američkih Država za potrebe programa ili projekata pomoći prema ovom Sporazumu, a pod uvjetom da se koriste u svezi s programima i projektima pomoći, oslobađaju se od poreza na vlasništvo ili korištenje imovine te od svih drugih poreza. Uvoz, izvoz, nabavka, korištenje ili raspolaganje svom takvom opskrbom, materijalom, opremom ili novčanim sredstvima u svezi s projektima pomoći, oslobađaju se od svih pristojbi, carinskih davanja, uvoznih i izvoznih poreza, poreza na promet i poreza na raspolaganje imovinom, te drugih poreza ili sličnih nameta u Republici Hrvatskoj.
Ovaj Sporazum ima karakter međunarodnog ugovora u smislu odredbe članka 140. Ustava Republike Hrvatske i on čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske i po pravnoj snazi je nadređen domaćem zakonodavstvu, što znači da se i porezna oslobođenja propisana Sporazumom na odgovarajući način primjenjuju na isporuke dobara i usluga.
Našim pismom klasa: 410-19/98-01/437 od 27. ožujka 1998. godine, budući da tada poreznim propisima nije bila propisana procedura i tehnička provedba poreznih oslobođenja u slučaju kada se radi o oslobođenjima propisanim međunarodnim ugovorima, Ministarstvo financija je dalo suglasnost organizaciji USAID preko koje se usmjerava pomoć da se oslobođenje od plaćanja poreza može ostvariti temeljem potvrde koju će izdavati Veleposlanstvo SAD-a.
Međutim, kako je u interesu Republike Hrvatske i njenih poreznih vlasti bilo osigurati nadzor i podatke o obimu poreznih olakšica propisanih odredbama brojnih međunarodnih ugovora, kasnijim dopunama Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01 - članak 73c.), propisan je postupak ostvarivanja poreznih oslobođenja koja su propisana međunarodnim ugovorima koji obvezuju Republiku Hrvatsku.
Nadležno tijelo koje je nositelj provedbe pojedinog međunarodnog ugovora, izdaje propisanu potvrdu na temelju koje korisnik povlastice može ostvariti oslolobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost. Poreznom obvezniku-isporučitelju dobara i usluga, potvrdu nadležnog državnog tijela pri nabavi dobara i usluga uručuje kupac koji temeljem međunarodnog ugovora ima pravo na porezno oslobođenje i ona, služi poreznom obvezniku kao dokaz da je imao pravo ne zaračunati porez pri isporuci dobara i usluga.
Prema pismu Ministarstva vanjskih poslova, Odjela za međunarodnopravne poslove, klasa: 012-05/99-48/01; ur.broj: 521-05-01/09-00-02 od 4. rujna 2000. godine, u obje države su ispunjeni uvjeti za njegovo stupanje na snagu, te ne postoje pravne smetnje za njegovu primjenu. Vlada Republike Hrvatske je potvrdila Sporazum 16. ožujka 1995. godine ("Narodne novine" - Međunarodni ugovori, broj 3/95).
Prema odredbi članka 3. Uredbe o potvrđivanju Sporazuma, Ministarstvo gospodarstva je tijelo državne uprave nadležno za provedbu Uredbe. Za sada postoje određene tehničke poteškoće u pribavljanju potvrda Ministarstva gospodarstva jer dokument koji Ministarstvo izdaje ne sadrži sve potrebne podatke propisane odredbom članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost. Ministarstvo financija-Porezna uprava nastoji dogovoriti s Ministarstvom gospodarstva izdavanje odgovarajuće potvrde.
Drugo pitanje se odnosi na projekte koji se financiraju iz sredstava UNHCR-a.
Tijela (udruge, agencije) koje su ovlaštene od UNHCR-a za uvoz i nabavu dobara u svezi s humanitarnom pomoći u skladu s odredbom članka VIII. Ugovora o suradnji između Vlade Republike Hrvatske i Visokog Povjerenstva Ujedinjenih naroda za izbjeglice („Narodne novine"-Međunarodni ugovori, br. 11/01) se pri ostvarivanju prava na oslobođenje od plaćanja poreza i carine, identificiraju izjavom UNHCR-a s potpisom pomoćnika šefa misije za Hrvatsku. Ta izjava nije prema poreznim propisima valjan dokument na temelju kojeg se može ostvariti porezno oslobođenje temeljem međunarodnog ugovora.
Prema očitovanju Ministarstva vanjskih poslova, Odjela za međunarodnopravne poslove - pismo klasa: 910-04/98-01/09 od 10. lipnja 2002. godine, operativna suradnja u provedbi mandata UNHCR-a u Republici Hrvatskoj, prema odredbi članka III. Ugovora, ostvaruje se temeljem konkretnih projektnih ugovora između Vlade Republike Hrvatske i UNHCR-a. U svezi s tim se i ostvarenje poreznih oslobođenja temeljem navedenog Ugovora, treba ostvarivati temeljem predočenja propisnog ovlaštenja UNHCR-a i potvrde nadležnog državnog tijela u čijem je djelokrugu provedba konkretnog projekta (npr. Ministarstvo za javne radove, obnovu i graditeljstvo i sl.). Ministarstvo vanjskih poslova, iako je u članku 3. Zakona o potvrđivanju Ugovora navedeno da je provođenje Zakona u nadležnosti Ministarstva vanjskih poslova, nije nositelj operativne provedbe konkretnih projekata kroz koje se okviri suradnje utvrđeni Ugovorom konkretno i ostvaruju te nema osnove da za potrebe ostvarivanja oslobođenja iz članka VIII. Ugovora izdaje potvrde o pravu na porezno oslobođenje.
Osim, na temelju naprijed navedenih međunarodnih ugovora, pravo na oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri nabavi dobara i usluga udruga "A" može ostvariti i na temelju odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ako prima inozemne novčane donacije, bilo da se radi o sredstvima Vlade SAD-a ili UNHCR-a. Prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost („Narodne novine", broj 47/95 do 73/00 - članak 12. točka 1. i 12. i članak 13. stavak 1. točka 5.) i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (članak 70. i 73b) propisana su porezna oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost za dobra koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima, tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, neprofitnim organizacijama, ustanovama i udrugama, kao i pri nabavi dobara i usluga u tuzemstvu i iz uvoza koje navedene osobe plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija.
Postupak ostvarivanja prava na porezno oslobođenje temeljem odredbi članka 12. točka 1. i 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona, propisan je odredbama članka 70. i 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost. 

Klasa:410-19/02-01/311 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 10.9.2002.

Pravo na oslobođenje od plaćanja PDV-a za troškove obnove 

U svezi upita Župnog ureda "A", o pravu na oslobođenje od plaćanja PDV-a za troškove obnove krova Župne Crkve, u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 11. stavak 1. točka 9. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000.), propisano je da se porez na dodanu vrijednost ne plaća na usluge i isporuke dobara vjerskih zajednica i ustanova pod uvjetom da djelatnost obavljaju u skladu s posebnim propisima. Vjerske zajednice i ustanove koje su u smislu ovoga članka oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost, nisu obvezne obračunavati porez na isporuke dobara i usluga, ali nemaju ni pravo odbitka poreza koji su im zaračunali drugi porezni obveznici - dobavljači.
Prema odredbama članka 12. stavak 1. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona, vjerske ustanove oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost kada uvoze dobra koja su im dana kao donacija ili kada uvoze dobra koja plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija, te pri nabavi dobara i usluga u tuzemstvu koje plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije.
Postupak za ostvarenje poreznog oslobođenja za nabavu dobara i usluga koje se financiraju iz inozemnih novčanih donacija, propisan je odredbom članka 73b Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01).
Mimo zakonskih odredbi, Ministarstvo financija nema ovlasti donositi oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/290 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 5.9.2002.

Zahtjev za izmjenom odnosno dopunom članka 59. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost 

Hrvatska pošta i Hrvatska poštanska banka obratile su nam se sa zahtjevom za izmjenom odnosno dopunom članka 59. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) na način da se iza riječi "reosiguranje" doda tekst koji glasi "i usluge Hrvatske pošte kada obavlja poslove u ime i za račun banke", te bi na taj način ove usluge bile oslobođene poreza na dodanu vrijednost u smislu odredbe članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona.
Zahtjev obrazlažu činjenicom da Hrvatska pošta iznimno temeljem odredbi Zakona o platnom prometu ("Narodne novine", broj 117/01), obavlja gotovinske platne transakcije fizičkih osoba u ime i za račun Hrvatske poštanske banke, a može ih obavljati i za druge banke. Smatraju da je zbog činjenice da je na te usluge temeljem propisa o porezu na dodanu vrijednost Hrvatska pošta obvezna obračunati porez, Hrvatska poštanska banka u nepovoljnijem položaju od drugih banaka.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/01), plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su usluge i isporuke dobara banaka, štedionica i štedno-kreditnih organizacija te društava osiguranja i reosiguranja.
Odredbom članka 59. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), propisano je da su navedene usluge oslobođene plaćanja poreza ako ih obavljaju društva čiji je položaj i poslovanje uređeno posebnim propisima, a prema stavku 2. istoga članka je propisano ako usluge iz stavka 1. članka 59. Pravilnika, osim usluga plasmana financijskih sredstava ovim osobama, obavlja poduzetnik koji nije banka, štedionica, štedno-kreditna organizacija ili društvo osiguranja i reosiguranja, te su usluge oporezive.
Prema odredbi članka 4. stavak 1. Zakona o platnom prometu („Narodne novine", broj 117/01), poslove platnog prometa obavljaju Hrvatska narodna banka i banke. Iznimno, prema odredbi članka 4. stavak 1. točka 3. Zakona o platnom prometu, Hrvatska pošta obavlja gotovinske platne transakcije fizičkih osoba u ime i za račun Hrvatske poštanske banke, a te poslove može obavljati i za druge banke kako je to propisano odredbom stavka 4. istoga članka.
U smislu poreznih propisa usluge koje se obavljaju u tuđe ime i za tuđi račun jesu usluge posredovanja i za te usluge poduzetnik-porezni obveznik obračunava porez na pripadajuću mu proviziju kako je to propisano odredbom članka 4. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Hrvatska pošta je prema tome obveznik poreza na dodanu vrijednost za naknadu koju za svoje usluge posredovanja u obavljanju gotovinskih platnih transakcija naplaćuje od Hrvatske poštanske banke ili drugih banaka s kojima je sklopila ugovore o posredovanju.
Činjenica da se neka usluga obavlja na temelju zakonskih odredbi (članka 4. stavak 3. Zakona o platnom prometu), u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost, nema nikakvog utjecaja na postojanje porezne obveze.
Prema odredbi članka 2. stavak 1. točka 1b. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, porez na dodanu vrijednost se načelno plaća i na usluge odnosno isporuke dobara koje poduzetnik obavi u tuzemstvu uz naknadu na osnovi zakonskih odredbi ili odredbi državnih tijela, osim ako se ne radi o isporukama za koje je propisano porezno oslobođenje.
Budući da se Hrvatska pošta prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, smatra poduzetnikom, a time i poreznim obveznikom i da za navedene usluge nije propisano porezno oslobođenje, obvezna je na te usluge zaračunavati porez.
Ne možemo prihvatiti prijedlog o izmjenama odredbi Pravilnika, na način da se propiše porezno oslobođenje za navedene usluge jer bi to bilo suprotno odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Oporezivanje financijskih usluga potrebno je riješiti na način da se odredbama Zakona propiše tzv. funkcionalno porezno oslobođenje prema kojem bi sve financijske usluge bile oslobođene poreza na dodanu vrijednost, bez obzira tko ih obavlja.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranke. 

Klasa:410-01/02-01/693 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 4.9.2002.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom izgradnje objekata komunalne infrastrukture 

U povodu vašeg dopisa i upita komunalnog poduzeća "A", o oslobođenju od plaćanja poreza na dodanu vrijednost prilikom izgradnje objekata komunalne infrastrukture, koje su sredstvima potpore financirale Hrvatske vode Zagreb, odgovaramo u nastavku.
U dopisu navodite da je komunalno poduzeće "A" izvelo radove na izgradnji vodovoda, a Hrvatske vode Zagreb financirale su radove bespovratnim sredstvima koja je izvođač radova knjižio kao potporu - učešće u izgradnji vodovoda.
Prema navedenom riječ je o izgradnji vodovoda, objekta komunalne infrastrukture, odnosno javnom dobru što se financira iz sredstava potpore. Ako sredstva nisu naknada za neko isporučeno dobro ili obavljenu uslugu, već predstavljaju financijsku potporu za izgradnju općeg dobra, bez protučinidbe davatelju financijskih sredstava, nije riječ o isporuci dobara ili obavljenim uslugama u smislu odredbe članka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), već o isporuci dobara i usluga koje ne podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
Međutim, ako komunalno poduzeće "A" temeljem doznačenih sredstava pruža isporuke dobara ili usluga (sa ili bez posebnog zaračunavanja tih isporuka) obvezna je na primljena sredstva preračunatom stopom obračunati obvezu poreza na dodanu vrijednost.
Navedeno je u skladu s tumačenjima što ga je dao Središnji ured Porezne uprave u sličnim slučajevima. 

Klasa:410-19/02-01/287 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 23.7.2002.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost za projekt tehničke pomoći 

Europske komisije U svezi s vašim upitom o ostvarivanju oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost od strane tijela državne uprave (Vrhovnog suda Republike Hrvatske, Pravnog fakulteta u Zagrebu, Rijeci, Osijeku i Splitu te Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne samouprave) koji su korisnici projekta pomoći Europske komisije, ali ne primaju izravno novčanu donaciju već Europska komisija sklapa ugovor i vrši plaćanje na račun konzultantske tvrtke "A" iz Haaga koji kao izvođač projekta iz tih sredstava za navedene korisnike nabavlja informatičku opremu, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama članka 12. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000) te članka 70. i 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (»Narodne novine», broj 60/96 do 54/01) porez na dodanu vrijednost ne plaća se pri uvozu dobara koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima, tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, neprofitnim organizacijama, ustanovama i udrugama, kao i pri nabavi dobara i usluga u tuzemstvu i iz uvoza koje navedene osobe plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija. Postupak za ostvarenje poreznog oslobođenja za isporuke dobara i usluga u tuzemstvu, koje se plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije, propisan je odredbom članka 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost i sastoji se u slijedećem:
Primatelj inozemne novčane donacije treba nadležnom područnom uredu Porezne uprave dostaviti isprave o primljenoj inozemnoj novčanoj donaciji, na temelju čega područni ured Porezne uprave izdaje obrazac potvrde s iznosom primljene novčane donacije do kojeg iznosa primatelj donacije može nabavljati dobra i usluge u tuzemstvu bez plaćanja poreza na dodanu vrijednost. Pri nabavi dobara i usluga, primatelj donacije kao kupac podnosi potvrdu prodavatelju, koji u nju unosi podatak o isporučenim dobrima i uslugama bez poreza, ovjerava taj podatak i za sebe zadržava presliku potvrde kao dokaz o isporuci na koju se ne zaračunava porez. U izdanom računu prodavatelj navodi da je isporuka obavljena bez obračuna poreza na dodanu vrijednost temeljem potvrde područnog ureda Porezne uprave. U konkretnom slučaju sredstva donacije neće biti uplaćena izravno korisnicima donacije već je donator sve poslove u svezi s programom financijske pomoći konzultantskoj tvrtki koja će iz tih sredstava za potrebe programa odnosno korisnika donacije nabavljati opremu. U slučaju kada inozemni donator ne doznačuje novčanu donaciju izravno korisniku donacije već angažira drugu osobu koja za njega obavlja sve poslove oko provedbe projekta pomoći odnosno donacije, mišljenja smo da se radi o ostvarivanju donacije posrednim putem te da je ovakav način nabave opreme u tuzemstvu iz sredstava inozemne donacije također oslobođen od plaćanja poreza na dodanu vrijednost temeljem odredbe članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona.
Korisnici donacije trebaju pribaviti potvrdu područnog ureda Porezne uprave u kojoj će na temelju Ugovora o donaciji i Ugovora između Europske komisije i konzultantske kuće biti vidljivo da se kao kupac opreme pojavljuje konzultantska tvrtka "A", a da su stvarni korisnici odnosno primatelji donacije naprijed navedena tijela državne uprave i ustanove.
Budući da je u međuvremenu u Hrvatskom saboru ratificiran Okvirni sporazum između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske u svezi sudjelovanja Republike Hrvatske u programima pomoći Europske zajednice, i objavljen u «Narodnim novinama» - međunarodni ugovori broj 8. od 3. srpnja 2002. godine, koji ima snagu međunarodnog ugovora i nadređen je domaćem zakonodavstvu, porezne olakšice propisane u članku 13. Sporazuma, primjenjuju je na odgovarajući način na sve isporuke dobara i usluga koje se financiraju iz potpora Europske zajednice.
Odredbom članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, propisan je postupak ostvarivanja oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost kada je to utvrđeno međunarodnim ugovorom koji obvezuje Republiku Hrvatsku.
Ako se na financijsku pomoć Europske komisije prema programu OBNOVA 1999. mogu primijeniti odredbe Okvirnog sporazuma o čemu Porezna uprava nema saznanja, već se je za tumačenje potrebno obratiti Ministarstvu za europske integracije, tada se oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost, može ostvariti i prema postupku propisanom u članku 73c. Pravilnika o porezu.

Klasa:410-01/02-01/637 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 22.7.2002.

Izuzimanje od plaćanja poreznih davanja za edukativni projekt 

U svezi s upitom neprofitne udruge Kazalište "A" o izuzimanju od plaćanja poreznih davanja za izvođenje edukativnog programa pod nazivom „NE, NE .....MI-NE" o opasnostima od mina, koji će prirediti za djecu osnovnih škola na temelju ugovora o suradnji s Hrvatskim centrom za razminiranje, a za koji je Hrvatski centar za razminiranje dobio sredstva od UNDP-a, odgovaramo u nastavku.
Iako u upitu nije precizirano, o kojem se poreznom obliku radi, pretpostavljamo da se radi o izuzimanju od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Prema odredbi članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost („Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), propisano je oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost za isporuke dobara i usluga koje su obavljene humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, neprofitnim organizacijama, ustanovama i udrugama, koje navedene osobe plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije. Temeljem ove odredbe Hrvatski centar za razminiranje, uz postupak propisan u članku 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, može dobra i usluge koja plaća iz primljene inozemne donacije nabavljati uz porezno oslobođenje iz članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona.
Međutim, u konkretnom slučaju se radi o usluzi koju Hrvatskom centru za razminiranje, obavlja Kazalište "A", a koja je prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 10. Zakona, oslobođena poreza na dodanu vrijednost. Porezno oslobođenje iz članka 11. Zakona, znači da osobe koje obavljaju oslobođene isporuke ne zaračunavaju porez na dodanu vrijednost. To znači da primatelju usluge - Hrvatskom centru za razminiranje za konkretnu uslugu temeljem odredbe članka 11. stavak 1. točka 10. Zakona, neće biti zaračunan porez od strane Kazališta "A" te se ne primjenjuje porezno oslobođenje iz članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona, prema kojoj bi primatelj usluge - Hrvatski centar za razminiranje, uz proceduru propisanu u članku 73b. Pravilnika, bio oslobođen poreza temeljem činjenice da navedenu uslugu plaća sredstvima primljene inozemne novčane donacije. 

Klasa:410-19/01-01/201 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 17.7.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

Društvo "A" postavilo nam je upit u svezi sa oslobođenjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost na obavljene obrazovne usluge koje izvode po programu srednjoškolskog obrazovanja odraslih, verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa, na koje odgovaramo.
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), plaćanje poreza na dodanu vrijednost, između ostalih, oslobođene su usluge i isporuke dobara predškolskih, osnovnih, srednjih i visokoškolskih ustanova te ustanova učeničkog i studenskog standarda.
Uslugama i isporukama koje su oslobođene poreza na dodanu vrijednost, smatraju se prema odredbi članka 63. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.), i usluge ustanova za trajnu naobrazbu i kulturu koje se obavljaju prema programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa te isporuke dobara u okviru obavljanja tih usluga.
Ministarstvo prosvjete i športa nas je svojim dopisom klasa: 023-03/02-01/301; ur.broj: 513-04/01-02-2 od 19. lipnja 2002. godine izvijestilo da prema članku 25. stavak 1. Zakona o srednjem školstvu ("Narodne novine" broj 19/92., 27/93., 50/95. i 59/01.) srednjoškolsko obrazovanje odraslih obuhvaća posebne programe za stjecanje srednje školske ili stručne spreme, niže stručne spreme, programe prekvalifikacije i programe osposobljavanja i usavršavanja. Programe srednjoškolskog obrazovanja odraslih može izvoditi srednja škola, pučko otvoreno učilište ili druge ustanove pod uvjetima propisanim člankom 27. Zakona o srednjem školstvu koje temeljem rješenja Ministarstva prosvjete i športa izvode programe obrazovanja odraslih, uključivo i programe usavršavanja, pa ih treba jednako tretirati i u pogledu njihovih prava i obveza prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim, na usluge obrazovanja odraslih uključivo i programe usavršavanja koje na temelju rješenja Ministarstva prosvjete i športa izvode ustanove registrirane za obrazovanje odraslih po programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa, primjenjuje se porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 63. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Iz priložene dokumentacije razvidno je da je društvo "A", društvo s ograničenom odgovornošću i da nije registrirana kao ustanova za trajnu naobrazbu i kulturu, pa se na usluge koje društvo "A" obavlja ne može primijeniti porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona, i članak 63. stavak 2. Pravilnika. 

Klasa:410-19/01-01/185 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 17.7.2002.

Porezno oslobođenje na obavljene usluge srednjoškolskog obrazovanja odraslih 

Društvo "A" postavilo nam je upit može li pravna osoba upisana u sudski registar kao trgovačko društvo s ograničenom odgovornošću primijeniti porezno oslobođenje na obavljene usluge srednjoškolskog obrazovanja odraslih u smislu članka 63. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.), na koji odgovaramo.
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), plaćanje poreza na dodanu vrijednost, između ostalih, oslobođene su usluge i isporuke dobara predškolskih, osnovnih, srednjih i visokoškolskih ustanova te ustanova učeničkog i studenskog standarda.
Uslugama i isporukama koje su oslobođene poreza na dodanu vrijednost, smatraju se prema odredbi članka 63. stavak 2. Pravilnika, i usluge ustanova za trajnu naobrazbu i kulturu koje se obavljaju prema programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa te isporuke dobara u okviru obavljanja tih usluga.
Ministarstvo prosvjete i športa nas je svojim dopisom klasa: 023-03/02-01/301; ur.broj: 513-04/01-02-2 od 19. lipnja 2002. godine izvijestilo da prema članku 25. stavak 1. Zakona o srednjem školstvu ("Narodne novine" broj 19/92., 27/93., 50/95. i 59/01.) srednjoškolsko obrazovanje odraslih obuhvaća posebne programe za stjecanje srednje školske ili stručne spreme, niže stručne spreme, programe prekvalifikacije i programe osposobljavanja i usavršavanja. Programe srednjoškolskog obrazovanja odraslih može izvoditi srednja škola, pučko otvoreno učilište ili druge ustanove pod uvjetima propisanim člankom 27. Zakona o srednjem školstvu koje temeljem rješenja Ministarstva prosvjete i športa izvode programe obrazovanja odraslih, uključivo i programe usavršavanja, pa ih treba jednako tretirati i u pogledu njihovih prava i obveza prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim, na usluge obrazovanja odraslih uključivo i programe usavršavanja koje na temelju rješenja Ministarstva prosvjete i športa izvode ustanove registrirane za obrazovanje odraslih po programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa, primjenjuje se porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 63. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Prema tome, na pravnu osobu koja je upisana u sudski registar kao trgovačko društvo s ograničenom odgovornošću a nije registrirana kao ustanova za trajnu naobrazbu i kulturu, kada obavlja usluge obrazovanja odraslih ne može se primijeniti porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona, i članak 63. stavak 2. Pravilnika. 

Klasa:410-19/00-01/443 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 8.7.2002.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost za inozemnu donaciju 

U svezi zahtjeva društva "A" za oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost za inozemnu donaciju - stroj za razminiranje, u nastavku odgovaramo.
Prema odredbi članka 12. stavak 1. točka 1. i 12. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000.) i članka 70. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01), poreza na dodanu vrijednost oslobođen je privremeni uvoz dobara koji je oslobođen carine i konačni uvoz humanitarne pomoći osim nafte i naftnih derivata, duhana i duhanskih proizvoda, alkohola i alkoholnih pića.
Humanitarnom pomoći u smislu članka 12. točke 1. i 12. Zakona, smatra se uvoz dobara za potrebe humanitarnih organizacija (oprema, potrošni materijal) i za programe pomoći što ih te organizacije daju, te donacije dobara kada ih inozemni donatori poklanjaju zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima i tijelima državne, lokalne i područne (regionalne) samouprave kao i uvoz dobara od strane istih koja se plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija. S humanitarnim organizacijama, u smislu Zakona i Pravilnika, izjednačene su neprofitne organizacije, ustanove i udruge.
Stoga, pravo na oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri uvozu dobara koje inozemni donatori poklanjaju ne mogu koristiti pravne osobe (društva), nego samo ustanove, klubovi, tijela državne uprave, lokalne i područne samouprave i neprofitne organizacije navedene u članku 12. stavak 1. točka 1. i 12. Zakona.
Mimo zakonskih odredbi, Ministarstvo financija nema ovlasti pojedinog poreznog obveznika osloboditi od obveze plaćanja poreza na dodanu vrijednost.

Klasa:410-19/00-01/270 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 8.7.2002. 

Porez na dodanu vrijednost Ministarstva znanosti i tehnologije postavilo nam je upit u svezi postupka za ostvarenje poreznog oslobođenja za nabavu dobara i usluga za potrebe znanstvene radionice koju organizira "A" u Zagrebu, a koje se financiraju iz inozemne novčane donacije, na koji u nastavku odgovaramo.
Prema odredbama članka 12. stavak 1. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), znanstvene ustanove oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost kada uvoze dobra koja su im dana kao donacija ili kada uvoze dobra koja plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija, te pri nabavi dobara i usluga u tuzemstvu koje plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije.
Postupak za ostvarenje poreznog oslobođenja za nabavu dobara i usluga koje se financiraju iz inozemnih novčanih donacija, propisan je odredbom članka 73b Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.).
Prema tim odredbama primatelj donacije na temelju dokaza o primljenoj donaciji i ostalih propisanih isprava treba ishoditi potvrdu nadležnog područnog ureda Porezne uprave na temelju koje može ostvariti pravo na porezno oslobođenje.
Nakon iskorištenja ukupnog iznosa novčane donacije za nabavu dobara i usluga, primatelj donacije je obvezan potvrdu s podacima o iskorištenim iznosima vratiti u nadležni područni ured Porezne uprave.

Klasa:410-19/02-01/211 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 3.7.2002.

Zamolba za oslobođenje 

Naučno-istraživačko-obrazovno udruženje za djecu i mladež Roma Županije Bjelovarsko-Bilogorske uputio nam je zamolbu za oslobađanjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost građevinskih radova, nabave materijala i opreme za uređenje i otvaranje dječjeg vrtića i igraonice za socijalno nezbrinutu te hendikepiranu djecu, koje plaćaju novčanim sredstvima iz donacija.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 11. stavak 1. točka 6, 7. i 8. i članka 11. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i člankom 62. i 63. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisano je da se porez na dodanu vrijednost ne plaća na usluge i isporuke dobara što ih, između ostalih, obavljaju ustanove socijalne skrbi, ustanove za dječju skrb i predškolske ustanove. Navedeno oslobođenje ostvaruju pod uvjetom da djelatnost obavljaju u skladu s posebnim propisima koji uređuju rad tih ustanova.
Ustanove koje su u smislu navedenih članka Zakona i Pravilnika oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost nisu obvezne obračunati porez na dodanu vrijednost na isporuke dobara i usluga, ali nemaju pravo odbitka poreza koji su im zaračunali drugi porezni obveznici -dobavljači.
Prema odredbama članka 12. stavak 1. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona i članka 70. i 73b Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost od plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođen je uvoz dobara koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, obrazovnim, socijalnim i drugim ustanovama, te uvoz dobara i isporuke dobara i usluga u tuzemstvu kada se plaćaju iz inozemnih novčanih donacija danih tim organizacijama i ustanovama. S humanitarnim organizacijama, u smislu Zakona i Pravilnika izjednačene su neprofitne organizacije, ustanove i udruge.
Postupak za ostvarenje poreznog oslobođenja za nabavu dobara i usluga koje se financiraju iz inozemnih novčanih donacija propisan je odredbom članka 73b Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Iz upita se ne vidi je li riječ o plaćanjima iz inozemnih novčanih donacija u kojem bi slučaju podnositelj upita imao pravo na oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost, ili je riječ o tuzemnim donacijama, pa podnositelj upita nema pravo na oslobođenje od plaćanja toga poreza.
Ministarstvo financija, odnosno Porezna uprava, ne može mimo odredbi Zakona pojedinog obveznika osloboditi od obveze plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom izvijestite stranku.

Klasa:410-01/02-01/320 Ur. broj:513-07/02-5 Zagreb 2.7.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

Ustanova za obrazovanje odraslih "A", obratila nam se s pitanjem odnosi li se odredba članka 63. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) na usluge koje ona obavlja -programe usavršavanja odraslih za računalnog operatora verificirane od strane Ministarstva prosvjete i športa, budući da je registrirana u skladu sa Zakonom o ustanovama i Zakonom o srednjoškolskom obrazovanju, na koje odgovaramo.
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), poreza na dodanu vrijednost oslobođene su usluge i isporuke dobara predškolskih, osnovnih, srednjih i visokoškolskih ustanova te ustanova učeničkog i studentskog standarda.
Uslugama i isporukama koje su oslobođene poreza na dodanu vrijednost, smatraju se prema odredbi članka 63. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, i usluge ustanova za trajnu naobrazbu i kulturu koje se obavljaju prema programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa te isporuke dobara u okviru obavljanja tih usluga.
U cilju jedinstvenog postupanja kod primjene poreznog oslobođenja iz članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 63. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, uputili smo Ministarstvu prosvjete i športa upit za mjerodavno očitovanje jesu li usluge usavršavanja odraslih koje obavljaju ustanove registrirane za obrazovanje odraslih po rješenjima Ministarstva prosvjete i športa, izjednačene s uslugama javnih ustanova za trajnu naobrazbu i kulturu pod nazivom pučka otvorena učilišta.
Ministarstvo prosvjete i športa nas je svojim dopisom klasa: 023-03/02-01/301; ur. broj: 532-04/1-02-2 od 19. lipnja 2002. godine izvijestilo da prema članku 25. stavku 1. Zakona o srednjem školstvu ("Narodne novine", broj 19/92, 27/93, 50/95 i 59/01) srednjoškolsko obrazovanje odraslih obuhvaća posebne programe za stjecanje srednje školske ili stručne spreme, niže stručne spreme, programe prekvalifikacije i programe osposobljavanja i usavršavanja. Programe srednjoškolskog obrazovanja odraslih može izvoditi srednja škola, pučko otvoreno učilište ili druge ustanove pod uvjetima propisanim člankom 27. Zakona o srednjem školstvu te pučka otvorena učilišta, srednje škole i druge ustanove koje temeljem rješenja Ministarstva prosvjete i športa izvode programe obrazovanja odraslih, uključivo i programe usavršavanja, treba jednako tretirati i u pogledu njihovih prava i obveza prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim, na usluge obrazovanja odraslih uključivo i programe usavršavanja koje na temelju rješenja Ministarstva prosvjete i športa izvode ustanove registrirane za obrazovanje odraslih po programima verificiranim od strane Ministarstva prosvjete i športa, primjenjuje se porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 63. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Drugo pitanje odnosi se na primjenu propisa o oporezivanju dobiti kod ustanova koje su osnovane privatnim kapitalom trgovačkog društva.
Odredbom članka 2. stavka 7. Zakona o porezu na dobit ("Narodne novine" br. 127/2000), državne ustanove, ustanove jedinica područne (regionalne) samouprave, ustanove jedinica lokalne samouprave, državni zavodi, vjerske zajednice, političke stranke, sindikati, komore, udruge građana, zaklade i fundacije nisu obveznici poreza na dobit. U stavku 8. istog članka propisano je da iznimno, ako navedene osobe obavljaju gospodarstvenu djelatnost, a neoporezivanje te djelatnosti bi dovelo do stjecanja neopravdanih povlastica na tržištu, Porezna uprava će na vlastitu inicijativu ili na prijedlog drugih poreznih obveznika ili druge zainteresirane osobe, rješenjem utvrditi da su navedene osobe obveznici poreza na dobit za tu djelatnost.
Prema odredbi članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dobit i članka 2. Pravilnika o porezu na dobit ("Narodne novine" br. 54/01), porezni obveznik je trgovačko društvo i druga pravna osoba koja obavlja djelatnost radi stjecanja dobiti. Za prosudbu je li druga pravna osoba porezni obveznik bitno je, obavlja li djelatnost radi stjecanja dobiti, bez obzira na vrstu djelatnosti i njen pravni status i druge uvjete propisane posebnim propisima.
Pod obavljanjem djelatnosti radi stjecanja dobiti razumijeva se svaka djelatnost kojoj je cilj stjecanje dobiti i drugih gospodarstveno procjenjivih koristi.
Iz navedenoga se zaključuje da je obveznik poreza na dobit i neprofitna ustanova koju nije osnovala, država, jedinica područne (regionalne) samouprave, ustanove jedinica lokalne samouprave, i u slučaju kada vlasnik ne može raspolagati s ostvarenom dobiti.
Napominjemo da Zakon o porezu na dobit ne propisuje pravo i način raspolaganja s ostvarenom dobiti, već je to uređeno drugim zakonima.
Vođenje knjigovodstva obveznika poreza na dobit, propisano je u članku 24. Zakona o porezu na dobit prema kojemu su za utvrđivanje porezne osnovice mjerodavne poslovne knjige koje se vode u skladu s propisima o računovodstvu te financijska izvješća koja se sastavljaju na temelju tih propisa (bilanca, račun dobitka i gubitka) ako porezni propisi ne određuju drugačije. Porezni obveznici utvrđuju i u računovodstvu iskazuju stanja i promjene imovine, obveza i kapitala te nastale iznose prihoda, rashoda i rezultat poslovanja uz primjenu računovodstvenog načela nastanka događaja, što znači da se poslovni događaji iskazuju u računovodstvu kada su nastali i iskazuju u financijskim izvješćima razdoblja na koje se odnose. Navedene odredbe odnose se na sve obveznike poreza na dobit uključujući i ustanove. 

Klasa:410-19/02-01/239 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 28.6.2002.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

U svezi s upitom Ministarstva za europske integracije o oslobođenju od plaćanja poreza na dodanu vrijednost kada ono ne prima inozemnu novčanu donaciju izravno na svoj račun, već Europska komisija sklapa ugovor i vrši plaćanja na račun konzultantske tvrtke "A" (u daljnjem tekstu: "A") kao izvođača projekta koji za korisnika projekta-Ministarstvo europskih integracija pribavlja informatičku opremu, mišljenja smo.
Prema odredbama članka 12. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000) te članka 70. i 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (»Narodne novine», broj 60/96 do 54/01) porez na dodanu vrijednost ne plaća se pri uvozu dobara koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima, tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, neprofitnim organizacijama, ustanovama i udrugama, kao i pri nabavi dobara i usluga u tuzemstvu i iz uvoza koje navedene osobe plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija.
Postupak za ostvarenje poreznog oslobođenja za isporuke dobara i usluga u tuzemstvu, koje se plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije, propisan je odredbom članka 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost i sastoji se u slijedećem:
Primatelj inozemne novčane donacije treba nadležnom područnom uredu Porezne uprave dostaviti isprave o primljenoj inozemnoj novčanoj donaciji, na temelju čega područni ured Porezne uprave izdaje obrazac potvrde s iznosom primljene novčane donacije do kojeg iznosa primatelj donacije može nabavljati dobra i usluge u tuzemstvu bez plaćanja poreza na dodanu vrijednost. Pri nabavi dobara i usluga, primatelj donacije kao kupac podnosi potvrdu prodavatelju, koji u nju unosi podatak o isporučenim dobrima i uslugama bez poreza, ovjerava taj podatak i za sebe zadržava presliku potvrde kao dokaz o isporuci na koju se ne zaračunava porez. U izdanom računu prodavatelj navodi da je isporuka obavljena bez obračuna poreza na dodanu vrijednost temeljem potvrde područnog ureda Porezne uprave. U konkretnom slučaju sredstva donacije neće biti uplaćena izravno korisniku donacije-Ministarstvu za europske integracije već je donator sve poslove u svezi s programom financijske pomoći u okviru programa OBNOVA 2000 povjerio konzultantskoj tvrtki "A" koja će iz tih sredstava od tuzemnih dobavljača za potrebe programa odnosno korisnika donacije nabavljati opremu.
U slučaju kada inozemni donator ne doznačuje novčanu donaciju izravno korisniku donacije već angažira drugu osobu koja za njega obavlja sve poslove oko provedbe projekta pomoći odnosno donacije, mišljenja smo da se radi o ostvarivanju donacije posrednim putem te da je ovakav način nabave opreme u tuzemstvu iz sredstava inozemne donacije također oslobođen od plaćanja poreza na dodanu vrijednost temeljem odredbe članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona. Ministarstvo za europske integracije kao korisnik donacije treba pribaviti potvrdu područnog ureda Porezne uprave u kojoj će na temelju Memoranduma i financiranju programa Obnova 2000 i Ugovora između Europske komisije i konzultantske kuće "A" biti vidljivo da se kao kupac opreme pojavljuje konzultantska kuća "A", a stvarni korisnik odnosno primatelj donacije je Ministarstvo za europske integracije.

Klasa:410-19/00-01/233 Ur. broj:513-07/02-3 Zagreb 19.6.2002.

Oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri uvozu investicijske opreme 

U svezi zahtjeva društva "A", za oslobođenjem od plaćanja porez na dodanu vrijednost pri uvozu investicijske opreme (strojevi), u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 2. stavak 1. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000.), porez na dodanu vrijednost plaća se na uvoz dobara u tuzemstvo pri čemu se pod uvozom razumijeva i unos i prijem i drugi oblici uvoza dobara.
Prema odredbi članka 7. stavak 5. Zakona, porezne obveza pri uvozu dobara nastaje danom nastanka carinskog duga, a porez obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi carinski postupak zajedno s obračunom i naplatom carinskog duga, prema propisima o obračunu i naplati carinskog duga.
Plaćeni porez na dodanu vrijednost pri uvozu, prema članku 20. stavak 2. Zakona, porezi obveznik može odbiti kao pretporez i na taj način plaćeni porez ne predstavlja trošak za poreznog obveznika.
Mimo zakonskih odredbi, Ministarstvo financija nema ovlasti donositi oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.

Klasa:410-19/02-01/158 Ur. broj:513-07/02-4 Zagreb 18.6.2002.

Izlazak iz sustava poreza na dodanu vrijednost 

Na vaš upit pod gornjim brojem u vezi sa zamolbom samostalnog umjetnika "A", za izlazak iz sustava poreza na dodanu vrijednost u koji se porezni obveznik prijavio 1. siječnja 2001., odgovaramo u nastavku.
Od 1. lipnja 2000., a prema članku 11. stavak 1. točka 10. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 127/00), osim do tada propisanih usluga i isporuka dobara javnih ustanova u kulturi, poreza na dodanu vrijednost oslobođene su i usluge samostalnih umjetnika.
Prema odredbama članka 66. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) iznimno su postojeći poduzetnici iz članka 11. stavak 1. točka 10. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (među kojima su i samostalni umjetnici) mogli odlučiti hoće li s isporukama dobara i usluga koje obavljaju postupati kao s oporezivim isporukama, o čemu su bili dužni do 31. srpnja 2000. pisano izvijestiti nadležnu ispostavu Porezne uprave.
Iz prethodno navedenog razvidno je da se odredbe članka 66. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ne mogu primijeniti na poreznog obveznika - samostalnog umjetnika koji se u sustav poreza na dodanu vrijednost prijavio 1.1. 2001.
U ovom slučaju primjenjuju se odredbe članka 22. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, budući da se samostalni umjetnik kao poduzetnik dragovoljno prijavio u sustav poreza na dodanu vrijednost, pa ga rješenje Porezne uprave obvezuje narednih pet godina.

Klasa:410-19/00-01/246 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 18.6.2002.

Pravo na oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

U svezi upita vjerske zajednice "A", o pravu na oslobođenje od plaćanja PDV-a odnosno izdavanja odgovarajuće potvrde na temelju koje mogu ostvariti pravo na porezno oslobođenje pri uvozu crkvenih knjiga, literature i tiska, u nastavku odgovaramo.
Prema odredbama članka 12. stavak 1. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), vjerske i socijalne ustanove oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost kada uvoze dobra koja su im dana kao donacija ili kada uvoze dobra koja plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija, te pri nabavi dobara i usluga u tuzemstvu koje plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije.
Postupak za ostvarenje poreznog oslobođenja za nabavu dobara i usluga koje se financiraju iz inozemnih novčanih donacija, propisan je odredbom članka 73b Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.).
U svezi oporezivanja knjiga, napominjemo da je odredbama članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona, propisano da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta uključivo i CD-ROM, video kasetu i audio kasetu. Odredbama članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, propisano je da se knjigama u smislu zakona smatraju ne periodične tiskovine uz obilježja prema definiciji UNESCO-a.

Klasa:410-19/00-01/236 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 18.6.2002.

Pravo na oslobođenje od plaćanja PDV-a 

U svezi upita vjerske zajednice "A", o pravu na oslobođenje od plaćanja PDV-a, u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 11. stavak 1. točka 9. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000.), propisano je da se porez na dodanu vrijednost ne plaća na usluge i isporuke dobara vjerskih zajednica i ustanova pod uvjetom da djelatnost obavljaju u skladu s posebnim propisima. Vjerske zajednice i ustanove koje su u smislu ovoga članka oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost, nisu obvezne obračunavati porez na isporuke dobara i usluga, ali nemaju ni pravo odbitka poreza koji su im zaračunali drugi porezni obveznici - dobavljači.
Prema odredbama članka 12. stavak 1. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona, vjerske i socijalne ustanove oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost kada uvoze dobra koja su im dana kao donacija ili kada uvoze dobra koja plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija, te pri nabavi dobara i usluga u tuzemstvu koje plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije.
Postupak za ostvarenje poreznog oslobođenja za nabavu dobara i usluga koje se financiraju iz inozemnih novčanih donacija, propisan je odredbom članka 73b Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.).
Mimo zakonskih odredbi, Ministarstvo financija nema ovlasti donositi oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/228 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 11.6.2002.

Oslobođenje od plaćanja porezana dodanu vrijednost i povrat dosad plaćenog poreza 

U svezi s vašim zahtjevom za oslobođenjem od plaćanja poreza na dodanu vrijednost i povratom dosad plaćenog poreza za dobra i usluge pri izgradnji centra "A" i povratom plaćenog poreza na promet nekretnina za zemljište na kojem se gradi cenetar "A", odgovaramo u nastavku.
1. Pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), imaju samo porezni obveznici koji obavljaju oporezive isporuke.
Isporuke dobara i usluga koje obave vjerske zajednice u okviru obavljanja svoje djelatnosti oslobođene su poreza na dodanu vrijednost kako je to propisano odredbom članka 11. stavak 1. točka 9. Zakona. Ovo porezno oslobođenje znači da vjerske zajednice ne zaračunavaju porez na isporuke dobara i usluge koje obave, ali u isto vrijeme nemaju niti pravo na odbitak poreza koji su im zaračunali njihovi dobavljači, te zaračunani porez snose kao trošak. U smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost, vjerske zajednice su krajnji potrošači i snose porez sadržan u računima za nabavljena dobra i usluge.
Status vjerskih zajednica prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, uređenje na način kao i u ostalim europskim zemljama koje primjenjuju porez na dodanu vrijednost odnosno na način propisan u Šestoj smjernici Europske unije.
2. Promet odnosno stjecanje zemljišta oporezuje se porezom na promet nekretnina po stopi od 5% prema odredbama Zakonu o porezu na promet nekretnina («Narodne novine», broj 69/97).
Odredbama ovog Zakona, nije propisano porezno oslobođenje pri stjecanju nekretnina koje su predmet oporezivanja porezom na promet nekretnina, od strane vjerskih zajednica te Ministarstvo financija odnosno Porezna uprava ne može pojedinog poreznog obveznika mimo odredbi Zakona, osloboditi obveze plaćanja poreza ili mu plaćeni porez vratiti. 

Klasa:410-19/02-1/200 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 23.5.2002.

Oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost 

Porezni obveznik "A", zatražio je mišljenje o oslobađanju od plaćanja poreza na dodanu vrijednost likovnih mapa i kolaž-papir mapa za osnovne škole.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključujući i CD-ROM, videokasetu i audiokasetu.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) pobliže je određeno što se smatra udžbenicima: nastavna sredstva izrađena u svezi s odgovarajućim nastavnim planom i programom, neovisno o broju stranica (temeljna knjiga, skripta, priručnik, radna bilježnica, vježbenica, lektira i dr.), otisnuta na papiru ili na nositeljima teksta kao što su papirus, koža, platno, CD-ROM, videokaseta i disketa, koje je odobrilo Ministarstvo prosvjete i športa ili Ministarstvo znanosti i tehnologije.
Ako je Ministarstvo prosvjete i športa dalo odobrenje prema kojem se predmetne likovne mape i mape kolaž-papira za osnovnu školu smatraju udžbenicima, tada one podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi O %, a ako ne udovoljavaju propisanim uvjetima iz članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika, podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 22 % i u tom slučaju nema zakonske mogućnosti za njihovo oslobođenje od obveze plaćanja toga poreza.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa:410-19/02-01/209 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 23.5.2002.

Oslobađanje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost i posebnog poreza na kombi-vozilo 

Udruga invalida rada Zagreb, Savska 3, Zagreb, uputila nam je zamolbu za oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost, posebnih poreza i carine za nabavu kombi vozila za potrebe svojih članova - invalida.
Na navedeni dopis odgovaramo u nastavku.
Odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Narodne novine, od broja 139/97 do 107/01) nije propisno oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost, odnosno posebnih poreza na osobne automobile i ostala motorna vozila (pa ni kombi-vozila) pri uvozu ili nabavi tih vozila u zemlji, ako ih nabavljaju invalidne osobe ili udruge invalida za potrebe svojih članova.
Stoga Ministarstvo financija, odnosno Porezna uprava ne može, mimo odredbi Zakona, pojedinog obveznika osloboditi od obveze plaćanja tih poreza.
Međutim, skrećemo vam pozornost na odredbe članka 12. točke 1. i 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona kojima je od plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođen privremeni uvoz dobara koji je oslobođen carine i konačni uvoz humanitarne pomoći (osim nafte i naftnih derivata, duhana i duhanskih proizvoda, alkohola i alkoholnih pića), uvoz dobara koja su, kao donacija, dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim i drugim ustanovama, te športskim amaterskim klubovima i drugima, uvoz dobara i isporuke dobara i usluga u tuzemstvu kada se plaćaju iz inozemnih novčanih donacija danih tim organizacijama.
U članku 70. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisano je da je od plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođen privremeni uvoz dobara koji je oslobođen carine i konačni uvoz humanitarne pomoći (osim nafte i naftnih derivata, duhana i duhanskih proizvoda, alkohola i alkoholnih pića). Humanitarnom se pomoći u smislu članka 12. točke 1. i 12. Zakona smatra uvoz dobara za potrebe humanitarnih organizacija (oprema, potrošni materijal) i za programe pomoći što ih te organizacije daju, te donacije dobara kada ih inozemni donatori poklanjaju zdravstvenim, obrazovnim i drugim ustanovama, kao i uvoz dobara koji obave humanitarne organizacije , ako ih plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija.
S humanitarnim organizacijama, u smislu Zakona i Pravilnika, izjednačene su neprofitne organizacije, ustanove i udruge.
Preslik dopisa proslijedili smo Carinskoj upravi - Središnjem uredu, radi upita u vezi oslobođenjem od plaćanja carine pri uvozu kombi-vozila za potrebe invalidnih osoba.
Molimo da o navedenom izvijestite stranku.

Klasa:410-19/02-01/132 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 7.5.2002.

Oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost usluga prijevoza kod izvoznih isporuka dobara 

Na vaše pitanje o načinu oslobađanja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost usluga prijevoza kod izvoznih isporuka dobara, u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 13. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95, 164/98, 105/99, 54/00 i 73/00), propisano je da su poreza na dodanu vrijednost oslobođene izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara, uključujući prijevozne i sve druge otpremne usluge.
Članak 71. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj, 60/96 do 54/01), propisuje da se izvoznom isporukom dobara smatra isporuka dobra koju obavi poduzetnik carinski obveznik u inozemstvo, izvan carinskog područja Republike Hrvatske, inozemnom naručitelju (primatelju).
Stavak 3. toga članka propisuje da se inozemnim naručiteljem smatra poduzetnik koji ima sjedište odnosno prebivalište ili uobičajeno boravište u inozemstvu, te da se inozemnim naručiteljem smatra i inozemna poslovna jedinica tuzemnog poduzetnika.
Članak 71. stavak 7. Pravilnika propisuje da poduzetnik carinski obveznik dokazuje obavljanje izvozne isporuke carinskom deklaracijom koja glasi na njegovo ime s ovjerom nadležne carinarnice da je obavljeno izvozno carinjenje i da je dobro napustilo carinsko područje Republike Hrvatske te ispravama o naplati prema propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom poslovanju.
U skladu s navedenim, razvidno je da prijevoznik koji obavlja prijevoz dobra u inozemstvo mora posjedovati međunarodni tovarni list, koji prati dobro u izvozu, i koji mora biti ovjeren od carinarnice jednako kao i carinska deklaracija, što mu služi kao dokaz za oslobađanje od obračunavanja poreza na dodanu vrijednost pri ispostavljanju računa.
Odgovor proslijedite podnositelju zahtjeva. 

Klasa:410-01/02-01/344 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 29.4.2002.

Porezni tretman kreditiranja 

Banka "A" (u daljnjem tekstu: banka "A") planira svojim korporativnim klijentima ponuditi novi bankarski proizvod, koji za sada ima radni naziv "pooling sredstava". Pooling sredstava, banka "A" bi nudila skupinama međusobno vlasnički povezanih trgovačkih društava npr. društvima koja imaju društva kćeri u pretežitom vlasništvu. U okviru poolinga, banka "A" bi od društava koja imaju pozitivan saldo na računima kod banke "A" uzimala depozite, a istovremeno bi do visine tako uzetih depozita odobravala kredite društvima iz skupine koja imaju potrebe za kreditiranjem. Isto tako, postoji mogućnost odobravanja neke vrste stand-by kreditne linije za odobravanje kredita i iznad iznosa primljenih depozita. Na ovaj način, bi društva iz skupine sama osiguravala izvore financiranja, pa se pasivna i aktivna kamata mogu regulirati dogovorno. Banka "A" u poolingu sredstava u svoje ime i za svoj račun uzima depozite, a s druge strane u svoje ime i za svoj račun odobrava kredite društvima iz grupe. Postavljaju pitanje poreznog tretmana ovakvog oblika kreditiranja.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 59. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su usluge i isporuke dobara banaka, štedionica i štedno-kreditnih organizacija te društava osiguranja i reosiguranja.
U tom smislu, kamate i ostale naknade koje banka zaračuna u svoje ime, oslobođene su poreza na dodanu vrijednost.
Kamate koje zaračunaju porezni obveznici - osobe koje nisu banke, štedionice, štedno-kreditne organizacije, društva osiguranja i reosiguranja, načelno podliježu oporezivanju PDV-om.
Međutim, ako ove osobe plasiraju sredstva bankama, štedionicama, štedno-kreditnim organizacijama i društvima osiguranja i reosiguranja, naknada koju prime za plasirana sredstva, temeljem članka 59. stavak 2. Pravilnika, oslobođena je poreza na dodanu vrijednost.
Prema tome, naknade za deponirana sredstva u banci, koje u ovom slučaju ostvaruju društva-deponenti, oslobođene su poreza na dodanu vrijednost

Klasa:410-19/02-01/145 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 11.4.2002.

Obračun PDV-a na nekretninu za stanovanje 

Društvo "A", obratilo nam se s pitanjem jesu li obvezni obračunati PDV-e na nekretninu za stanovanje koju će nakon završetka ugovora o dugoročnom najmu (operativni leasing) prodati najmoprimcu? Pri nabavi nekretnine nisu koristili odbitak pretporeza i ne zaračunavaju porez na usluge najamnine koju obračunavaju mjesečno.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), usluge najma stambenih prostorija oslobođene su poreza na dodanu vrijednost. Poduzetnik — porezni obveznik koji nabavlja nekretnine — stanove za iznajmljivanje nema pravo na odbitak PDV-a, budući da prema odredbi članka 20. stavak 3. točka 1. Zakona, porezni obveznik ne može odbiti pretporez za primljena dobra i usluge što ih koristi za isporuke koje su oslobođene poreza prema članku 11. Zakona.
Pri prodaji nekretnine — stana koja je služila za iznajmljivanje za stambene potrebe, porezni obveznik nema obvezu zaračunati PDV-e.
Smatra se da je do krajnje potrošnje nekretnine (stana) došlo u trenutku kada je ona isporučena poduzetniku koji s njom pruža usluge stanovanja koje su oslobođene PDV-a i koji pri nabavi zbog toga nije mogao odbiti pretporez.
Kad poduzetnik prodaje takvu nekretninu (stan) ne postoji obveza zaračunavanja PDV-a bez obzira prodaje li se ta nekretnina kupcu koji je do tog trenutka bio najmoprimac ili nekom drugom kupcu jer bi u tom slučaju kupac bio dvostruko opterećen PDV-om, jednom kroz cijenu najamnine u koju je najmodavac uključio PDV-e koji nije mogao odbiti kao pretporez, a drugi put pri isporuci nekretnine (stana).
Stjecatelj nekretnine (stana) biti će obvezan platiti porez na promet nekretnina po stopi od 5% na tržišnu vrijednost nekretnine prema odredbama Zakona o porezu na promet nekretnina ("Narodne novine", broj 69/97).

Klasa:410-19/02-01/131 Ur. broj:513-07/02-3 Zagreb 27.3.2002.

Oslobođenje od plaćanja porez na dodanu vrijednost 

Od Muzeja suvremene umjetnosti iz Zagreba, primili smo zahtjev za oslobađanjem od plaćanja PDV-a na uvoz umjetničkih slika zagrebačkog slikara "A" koje su tijekom Domovinskog rata iznijete iz Hrvatske bez dozvole nadležnih tijela, a sada su prema navodima u zahtjevu, djela pronađena u Austriji te su dijelom otkupljena, a dijelom donirana i kao takva se uvoze u Hrvatsku.
Naše je mišljenje:
Prema odredbama Zakona o porezu a dodanu vrijednost („Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), kada je riječ o umjetničkim djelima, propisano je porezno oslobođenje u članku 12. stavku 13. Zakona, samo za slučajeve kada vlastita djela iz inozemstva u Hrvatsku unose znanstvenici, književnici i umjetnici, uz uvjete propisane carinskim propisima.
Ovo porezno oslobođenje ne može se primijeniti na uvoz slika koje je Muzej suvremene umjetnosti otkupio i sada ih uvozi u Republiku Hrvatsku.
Za dio slika koje predstavljaju donaciju Muzeju suvremene umjetnosti, moguće je koristiti oslobođenje od plaćanja PDV-a temeljem odredbe članka 12. stavak 12. Zakona.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-01/02-01/174 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 21.3.2002.

Izdavanje računa za usluge vrtića 

Dječji vrtić "A", uputio nam je upit o tome jesu li obvezni izdavati račune za svoje usluge. Navode da kao predškolska ustanova nisu obveznici plaćanja PDV-a. S korisnicima programa-roditeljima djece potpisuju ugovore i ispostavljaju im uplatnice na ime Dječjeg vrtića ili Gradskog ureda za obrazovanje i šport, ovisno o tome jesu li posrijedi dodatni programi ili sufinanciranje usluga.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), od plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su, uz ostalo, usluge i isporuke dobara što ih obavljaju predškolske ustanove.
Ako je u konkretnom slučaju riječ o ustanovi koja obavlja djelatnost po posebnim propisima i koja je u smislu navedenog članka Zakona oslobođena od plaćanja poreza na dodanu vrijednost, u smislu toga Zakona nije obvezna izdavati račune za usluge koje naplaćuje od roditelja-korisnika.
Prema članku 48. stavci 4. i 5. Zakona o predškolskom odgoju i naobrazbi (Narodne novine, br. 10/97), dječji vrtić koji je osnovala jedinica lokalne uprave i samouprave naplaćuje svoje usluge od roditelja-korisnika, a sredstva se uplaćuju u proračun jedinice lokalne uprave i samouprave koja je osnovala dječji vrtić ili na žiroračun dječjeg vrtića. Stoga smo dopis Dječjeg vrtića "A" uputili Ministarstvu financija, Odjelu za državno računovodstvo i financijsko izvještavanje radi odgovora u dijelu upita o obvezi izdavanja računa (ili uplatnica).
Molimo da s ovim odgovorom upoznate podnositelja upita.

Klasa:410-19/02-01/118 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 14.3.2002.

Oslobođenje od plaćanja PDV-a pri nabavi koncertnog klavira 

Glazbena škola "A" obratila nam se s pitanjem o mogućnosti oslobođenja od plaćanja PDV-a pri nabavi klavira za potrebe škole, na koje u nastavku odgovaramo.
Prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), nije propisano porezno oslobođenje koje bi se moglo primijeniti u konkretnom slučaju, te ne postoji mogućnost da im se mimo odredbi Zakona, omogući porezno oslobođenje od plaćanja PDV-a.
Mogućnost oslobođenja od plaćanja PDV-a prema odredbama Zakona, postoji jedino u slučaju kada bi škola primila inozemnu novčanu donaciju za nabavu predmetnog klavira. Tada bi primjenom odredbe članka 12. točka 12. ili članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona, uz proceduru propisanu odredbom članka 70. i članka 73b. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), mogli ostvariti pravo na uvoz odnosno nabavu klavira u tuzemstvu bez plaćanja PDV-a.

Klasa:410-19/02-01/26 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 1.3.2002.

Porez na dodanu vrijednost Društvo "A", postavilo nam je pitanje je li obvezno uz ovjerenu JCD imati i posebnu potvrdu carinarnice da je roba napustila carinsko područje Republike Hrvatske, na koje odgovaramo.
U skladu s odredbom članka 13. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), poreza na dodanu vrijednost oslobođene su izvozne isporuke dobara, te prijevozne i otpremne usluge koje su u svezi s izvozom dobara.
Da je obavljena izvozna isporuka (izvoz) poduzetnik-carinski obveznik dokazuje izvoznom carinskom deklaracijom koja glasi na njegovo ime s ovjerom nadležne carinarnice da je obavljeno izvozno carinjenje i da je dobro napustilo carinsko područje Republike Hrvatske i ispravama o naplati prema propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom poslovanju.
Carinska uprava je pismom klasa: 954-08/96-01/34 od 26. veljače 1996. Hrvatskoj narodnoj banci, Poreznoj upravi i Financijskoj policiji dala uputu kojom objašnjava način rada tj. da carinarnice ne ovjeravaju izvozne carinske deklaracije, već da se izvozne carinske deklaracije po kojima je izvozno ocarinjena roba prešla carinsku crtu vode putem računala, a Carinska uprava tiska mjesečne liste po ispostavama i podnositeljima deklaracija. Liste su potpisane od ovlaštene osobe i ovjerene službenim pečatom carinske ispostave, te ih treba prihvatiti kao dokaz da je roba prešla carinsku crtu.
U skladu s navedenim, mišljenja smo da porezni obveznik ne treba uz JCD dostavljati još i posebnu potvrdu da je roba prešla carinsku crtu, jer navedene liste deklaracija, koje carinarnice dostavljaju Poreznoj upravi, služe kao dokaz da je roba prešla carinsku crtu.
Prema najnovijim informacijama iz Carinske uprave, razmišlja se o tome da se propiše obveza upisa činjenice da je roba napustila carinsko područje Republike Hrvatske, na samom obrascu JCD.

Klasa:410-19/02-01/64 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 1.3.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

Društvo "A", postavilo nam je pitanje je li obvezno za usluge provoza kroz carinsko područje Republike Hrvatske, koje nisu naplaćene u roku 150 dana, obračunati PDV-e, na koje odgovaramo.
U skladu s odredbom članka 13. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), poreza na dodanu vrijednost oslobođene su izvozne isporuke dobara, te prijevozne i otpremne usluge koje su u svezi s izvozom dobara.
Odredbom članka 13. stavka 2. Zakona, propisana je obveza zaračunavanja PDV-a na izvozne isporuke koje nisu naplaćene u skladu s propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom.
Dobra u provozu kroz carinsko područje Republike Hrvatske uključujući prijevozne i sve druge otpremne usluge, oslobođene su PDV-a temeljem odredbe članka 12. točka 12. Zakona. Za ovo porezno oslobođenje nije propisan uvjet naplate u skladu s deviznim propisima, te prema tome, ako usluge provoza kroz carinsko područje Republike Hrvatske nisu naplaćene u roku od 150 dana ne postoji obveza zaračunavanja PDV-a.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-1/91 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 28.2.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

Društvo "A", obratilo nam s pitanjem treba li zaračunati PDV-e na isporuku rezervnih dijelova za osnovno sredstvo kupcu koji je korisnik slobodne zone i kojem to osnovno sredstvo služi za obavljanje djelatnosti u zoni, na koje odgovaramo.
Prema odredbi članka 13. stavak 1. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), poreza na dodanu vrijednost oslobođene su isporuke dobara u slobodnu zonu, slobodna i carinska skladišta, te isporuke dobara unutar slobodne zone, slobodnih i carinskih skladišta.
Prema odredbi članka 72. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), porezni obveznik-isporučitelj dobara u slobodnu zonu, slobodna i carinska skladišta obvezan je osigurati dokaze (odgovarajuću carinsku dokumentaciju) o isporuci dobara u slobodnu zonu, slobodna i carinska skladišta.
U skladu s navedenim, uz ispunjenje uvjeta iz članka 72. stavak 3. Pravilnika, isporuka rezervnih dijelova korisniku zone oslobođena je poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:214-01/02-01/1 Ur. broj:513-07/02-3 Zagreb20.2.2002.Porez na dodanu vrijednost - Zakon o vatrogastvu Radi učestalih upita Područnih ureda Porezne uprave u vezi primjene odredbi članka 48. stavka 2. Zakona o vatrogastvu (Narodne novine, broj 106/99 i 117/01), kojima se propisuje oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost po računima plaćenim za nabavku opreme, materijala i usluga za obavljanje vatrogasne djelatnosti, a u svrhu jedinstvenog postupanja u primjeni poreznih propisa, u nastavku dajemo slijedeću uputu.
Od 1. siječnja 2002., stupile su na snagu odredbe Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vatrogastvu, objavljenim u Narodnim novinama broj 117/01., između ostaloga i u dijelu što propisuje oslobađanje od plaćanja PDV-a za javne vatrogasne postrojbe, dobrovoljna vatrogasna društva i vatrogasne zajednice po računima plaćenim za nabavku opreme, materijala i usluga za obavljanje njihove djelatnosti.
Navedene odredbe o oslobođenju od plaćanja PDV-a (članak 48. stavak 2. Zakona o vatrogastvu), nisu provedive budući da nije propisano što se smatra opremom i materijalom, koje su to usluge što služe za obavljanje djelatnosti, te način identifikacije pravnih osoba (vatrogasnih postrojba, društava i zajednica), koje imaju pravo na nabavu oslobođenu od plaćanja PDV-a. Osim toga, te su odredbe u suprotnosti s temeljnim načelima Zakona o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novine», broj 47/95., 164/98., 105/99., 54/00. i 73/00.), budući da se sustav oporezivanja PDV-om temelji na načelu prava svakog poreznog obveznika na povrat PDV-a (pretporeza) obračunanog po računima dobavljača. Porezni obveznik svoje pravo na povrat PDV-a ostvaruje podnošenjem porezne prijave u Zakonom propisanim rokovima.
Prema važećim odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, propisana su oslobođenja od plaćanja PDV-a u tuzemstvu tako, da su u članku 11. Zakona navedene određene ustanove i institucije (nisu vatrogasne postrojbe, društva i zajednice) koje nisu obvezne obračunavati PDV po računima ispostavljenim za obavljanje usluga ili isporuka dobara, ali su istovremeno obvezne plaćati obračunani PDV po ulaznim računima dobavljača kada nabavljaju dobra (opremu) i usluge.
U svrhu razrješavanja trenutačnog stanja i iz razloga ne provedivosti oslobođenja od plaćanja PDV-a kako je propisano u članku 48. Zakona o vatrogastvu, Ministarstvo financija je predložilo Ministarstvu unutarnjih poslova da predloži Vladi Republike Hrvatske izmjenu navedene odredbe Zakona o vatrogastvu tako, da se propišu odredbe koje su važile u 2001. godini, tj. prije izmjene Zakona, a propisivale su vraćanje PDV-a vatrogasnim postrojbama po računima plaćenim za nabavku opreme, materijala i usluga za obavljanje njihove djelatnosti.
Budući da spomenuta odredba Zakona o vatrogastvu zasada nije provediva, to se ne može ostvariti oslobođenje od plaćanja PDV-a kao što je propisano izmijenjenim odredbama Zakona o vatrogastvu.
Ako Zakon bude donesen kako je ovo Ministarstvo predložilo, tada će se riješiti na odgovarajući način, tj. vatrogasnim postrojbama i društvima izvršiti će se povrat plaćenog PDV-a po računima za nabavku opreme, materijala i usluga za obavljanje njihove djelatnosti, kako je važilo i u 2001. godini.

Klasa:410-19/01-01/487 Ur. broj:513-07/02-3 Zagreb 3.1.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

Društvo "A" postavilo nam je pitanje postoji li obveza plaćanja PDV-a na neprodane primjerke časopisa koji su izvezeni u BiH, a na temelju zapisnika o remitendi, neprodani primjerci časopisa se ne vraćaju u Republiku Hrvatsku već se prodaju kao sekundarna sirovina, na koje odgovaramo.
Prema odredbi članka 13. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su izvozne isporuke dobara.
Da je obavljena izvozna isporuka porezni obveznik dokazuje izvoznom carinskom deklaracijom koja glasi na njegovo ime s ovjerom nadležne carinarnice da je obavljeno izvozno carinjenje i da je dobro napustilo carinsko područje Republike Hrvatske i ispravama o naplati prema propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom poslovanju.
Ako se izvozna isporuka ne naplati u skladu s propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom poslovanju, plaća se porez na dodanu vrijednost, kako je to propisano odredbom članka 13. stavak 2. Zakona.
Budući da je društvo "A" priložilo potvrdu Hrvatske narodne banke-Sektora nadzora i kontrole, Direkcije devizne i dokumentarne kontrole da je temeljem odluka o otpisu remitende i drugih troškova u inozemstvu koju je društvo podnijelo u skladu s odredbama točke III. podtočke 10. Odluke o uvjetima i načinu obavljanja devizne dokumentarne kontrole ("Narodne novine", broj 51/99 do 53/01) izvršen otpis u evidencijama koje o izvozu odnosno naplati izvoza vodi Hrvatska narodna banka, mišljenja smo da je zadovoljen uvjet naplate iz članka 13. stavak 1. točka 1. Zakona o PDV-u te da ne postoji obveza obračunavanja PDV-a na iznos remitende izvezenih časopisa. 

Klasa:410-19/06-01/94 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 25.5.2006.

Podaci na računu R-1 za naplatu cestarine 

U dopisu što su nam ga dostavile Hrvatske autoceste d.o.o. , navode da na naplatnim mjestima cestarskih prolaza ne izdaju račune R-1 za naplatu cestarine, već ih izdaju u upravi sektora za naplatu cestarine korisniku koji vrati originale računa plaćenih gotovinom ili kreditnim karticama na naplatnim postajama.
Navode da izdavanje računa R-1 na naplatnim mjestima cestarskog prolaza zbog ručnog upisivanja svih podataka traje do tri minute dulje od izdavanja redovnih računa što bitno usporava protočnost prometa na naplatnim mjestima.
Stoga su postavili zahtjev da se iz članka 15. stavak 3. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) Hrvatske autoceste d.o.o. izuzmu od obveze pisanja adrese sjedišta poduzetnika koji traži račun R-l na naplatnom mjestu cestarskog prolaza.
U svezi s navedenim očitujemo se u nastavku.
Odredbama članka 15. stavak 3. i stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je koje podatke mora sadržavati račun što ga ispostavlja poduzetnik - porezni obveznik za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Stoga Ministarstvo financija, odnosno Porezna uprava ne može, mimo odredbi Zakona, pojedinom obvezniku odobriti iskazivanje manje podataka na računu za isporučena dobra ili obavljene usluge nego što je propisano navedenim odredbama Zakona.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita.

Klasa:410-01/06-01/254 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 21.4.2006.

Izdavanje računa R-1 

Hrvatski zavod za javno zdravstvo (u daljnjem tekstu HZJZ) obveznik je poreza na dodanu vrijednost i obratio nam se u vezi izdavanja računa R-1. Naime, stručnjaci HZJZ-a imenovani su u radnu skupinu za provođenje bilateralnog screeninga za Poglavlje I Sloboda kretanja roba, te u tom svojstvu putuju na sastanke u Brisel. Nastale troškove snosi HZJZ. Međutim prema uputi Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija, povrat nastalih troškova imaju pravo tražiti od Tajništva pregovaračke skupine. Uz zamolbu za povrat troškova HZJZ prilaže specifikaciju troškova u kunama i obračun putnog naloga (nastali troškovi odnose se na dnevnice, trošak prijevoza i trošak smještaja). Obzirom na navedeno postavljaju pitanja:

1. Je li vjerodostojna dokumentacija za povrat nastalih troškova samo zamolba za povrat s priloženom specifikacijom troškova i obračunom putnog naloga, ili je HZJZ obvezan Tajništvu pregovaračke skupine ispostaviti račun R-1 i obračunati porez na dodanu vrijednost?

2. Treba li HZJZ ispostaviti račun R-1 i obračunati porez na dodanu vrijednost kada radi obavljanja stručnih poslova stručnjaci HZJZ-a putuju u tuzemstvu i inozemstvu, za potrebe i po nalogu drugih institucija?

Na postavljena pitanja u nastavku odgovaramo.

1. Članak 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) propisuje da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje obavi poduzetnik baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.

Osnovica za obračun poreza na dodanu vrijednost prema članku 8. stavak 1. Zakona je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.

Prema odredbi članka 15. stavak 1. Zakona, porezni obveznik mora ispostaviti račun za isporučena dobra ili obavljene usluge te na računu posebno iskazati porez na dodanu vrijednost.

Obzirom da je u konkretnom slučaju riječ o nadoknadi troškova dnevnica, prijevoza i smještaja na službenom putu ne radi o isporuci dobara ili usluga, pa primljena novčana sredstva nisu predmet oporezivanja porezom na dodanu vrijednost u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Stoga HZJZ prilikom podnošenja zahtjeva Tajništvu pregovaračke skupine za nadoknadu troškova za članove imenovane u radnu skupinu ne može izdati račun R- 1 i obračunati porez na dodanu vrijednost.

2. Prema odredbi članka 2. stavak 1. Zakona porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje obavi poduzetnik baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.

Shodno navedenoj odredbi ako HZJZ obavlja uslugu domaćoj instituciji obvezan je na iznos naknade za obavljenu uslugu obračunati porez na dodanu vrijednost po stopi 22% i ispostaviti račun R-1 u smislu članka 15. stavak 1. Zakona.

Međutim, ako HZJZ ustupa osoblje drugim institucijama u inozemstvu, napominjemo da je potrebno prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost odrediti mjesto oporezivanja takve usluge.

Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se mjestom obavljanja usluge smatra sjedište poduzeća koje usluge obavlja ili mjesto se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice.

Od ovoga općeg načela, kad je riječ o uslugama s elementom inozemnosti propisane su iznimke u članku 5. stavci 4. do 6. Zakona, pa se usluge ustupanja osoblja prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 7. Zakona, a u vezi s odredbom članka 5. stavak 5. Zakona oporezuju prema sjedištu poduzeća primatelja usluge.

Shodno navedenom, ako HZJZ ustupa osoblje tuzemnim institucijama primjenjuje se opće načelo oporezivanja usluga, stoga je HZJZ obvezan prema članku 15. stavak 1. Zakona izdati račun R-1 i obračunati porez na dodanu vrijednost na iznos naknade za obavljenu uslugu ustupanja osoblja.

Ako HZJZ ustupa osoblje inozemnim institucijama, tada je riječ o usluzi koja se prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 7. Zakona oporezuje prema sjedištu poduzeća primatelja, pa HZJZ ne mora obračunati porez na dodanu vrijednost prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/05-01/113 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 9.5.2005.

Porez na dodanu vrijednost - ispostavljanje računa 

Društvo "A" d.o.o., sklopilo je ugovore sa nekoliko poduzeća o opskrbi njihovih kooperanata robama i repromaterijalom potrebnim u proizvodnji mlijeka."A" d.o.o. dobra ne isporučuje ugovaraču nego njegovim kooperantima, a za isporučena dobra plaćanje obavlja ugovarač temeljeni ispostavljenog obračuna. Naime, "A" d.o.o. (prodavatelj) se obvezuje jednom mjesečno dostaviti ugovaraču obračun uz koji prilaže račun ispostavljen svakom kooperantu sa specifikacijom isporučene robe. "A" d.o.o. za ovakav način prodaje kooperantima kojima isporučuje dobra i koji su u sustavu poreza na dodanu vrijednost izdaje R-l račun. Stoga je postavljeno pitanje je li ovakav način evidentiranja ispravan.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) članka 41. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 - ispravak), pri obračunu poreza na dodanu vrijednost po izdanim računima porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem su isporuke i usluge obavljene.
Odredbom članka 17. stavak 1. Zakona porezni obveznik obračunava porez na dodanu vrijednost, prema izdanim računima za isporučena dobra i obavljene usluge u obračunskom razdoblju.
Člankom 15. stavak i. Zakona propisano je da porezni obveznik mora za isporučena dobra ili obavljene usluge ispostaviti račun. Ako izdaje R-l račun, na računu posebno treba iskazati porez na dodanu vrijednost u smislu odredbe članka 15. stavak 3. Zakona, a kad je izdan račun za gotovinski promet, onda je porez na dodanu vrijednost sadržan u iznosu računa što je propisano člankom 15. stavak 6. Zakona.
Shodno navedenom, porezni obveznik je isporučitelj dobara, u ovom slučaju društvo "A" d.o.o., koji je obvezan obvezniku poreza na dodanu vrijednost za isporučena dobra izdati račun R-l, stoga smatramo da je opisani način evidentiranja prodanih dobara ispravan. Uz račun koji porezni obveznik ispostavlja kupcu obvezniku poreza na dodanu vrijednost, ako ga plaća na blagajni gotovinom, bez obzira na iznos računa, potrebno je izdati i račun R-l.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelji a upita.

Klasa:334-01/05-01/12 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb6.5.2005.Izdavanje računa Gospodin "A", vlasnik obrta "B", Supetar, kao obrtnik i obveznik poreza na dodanu vrijednost obavlja športske usluge na moru (vodenim skuterima, bananama i slično). Stoga postavlja pitanje treba li kupcima za obavljene usluge ispostaviti račun.
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
Člankom 15. stavak l. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) propisano je da porezni obveznik mora ispostaviti račun za isporučena dobra ili obavljene usluge te na računu posebno iskazati porez na dodanu vrijednost.
Prema odredbi članka 15. stavak 8. Zakona i članka 74. stavci 5. i 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 - ispravak), iznimno računi se ne moraju ispostavljati pri prodaji na tržnicama i otvorenim prostorima. Pod tržnicama i otvorenim prostorima u smislu Zakona i Pravilnika, razumijevaju se mjesta koja su određena od strane mjerodavnih tijela kao tržnice ili mjesta gdje se može prigodno trgovati odnosno obavljati usluge. Prodajom na otvorenim prostorima razumijeva se i prodaja karata u sredstvima javnog prijevoza. S prodajom na otvorenim prostorima izjednačena je i prodaja putem automata.
Shodno navedenom, smatramo da je prilikom obavljanja športskih usluga potrebno ispostaviti račun, obzirom da u ovom slučaju nije riječ o obavljanju usluga u smislu članka 74. stavci 5. i 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, nego o pružanju usluga u svrhu rekreacije i športa na moru.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-01/05-01/689 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 14.4.2005.

Obveza izdavanja računa za usluge prodaje toplih napitaka putem automata 

Gospodin "A" vlasnik obrta "B", obavlja djelatnost prodaje toplih napitaka (kava, čaj, i drugo) putem automata. Obzirom na navedeno postavio nam je pitanja:
1. Je li obvezan izdavati račune za usluge prodaje toplih napitaka putem automata?
2. Koje poslovne knjige i evidencije mora voditi kao obveznik poreza na dohodak i poreza na dodanu vrijednost?
3. Treba li obzirom na svoju djelatnost poslovne knjige i evidencije voditi kao ugostitelj ili kao trgovac na malo?
Na postavljena pitanja odgovaramo u nastavku.
1. Prema odredbi članka 15. stavak 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) i članka 74. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 - ispravak), porezni obveznici koji isporuku dobara ili obavljene usluge naplaćuju u gotovini obvezni su promet iskazivati preko naplatnih uređaja ili na drugi odgovarajući način s tim da za svaku isporuku obvezno izdaju račun.
Iznimno u članku 15. stavak 8. Zakona i članku 74. stavak 5. Pravilnika propisano je da se računi ne moraju ispostavljati, između ostalog ako se prodaja obavlja na tržnicama i otvorenim prostorima.
Odredbom članka 74. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 - ispravak) propisano je, uz ostalo, da je s prodajom na otvorenim prostorima u smislu članka 15. stavak 8. Zakona izjednačena i prodaja putem automata.
Iz navedenih odredbi razvidno je da prilikom prodaje toplih napitaka putem automata ne treba izdavati račune. Međutim, bez obzira što ne postoji obveza izdavanja računa porezni obveznik mora voditi evidenciju o dnevnom prometu i upisivati ga u knjigu izdanih računa u smislu članka 130. stavak 2 . točka 2. Pravilnika.
2. Prema članku 23. stavci 2. i 3. Zakona o porezu na dohodak (Narodne novine, broj 177/04) propisano je da porezni obveznik koji obavlja samostalnu djelatnost treba voditi knjigu primitaka i izdataka, popis dugotrajne imovine, knjigu prometa i evidenciju o tražbinama i obvezama. Iznimno, porezni obveznik nije dužan voditi knjigu prometa, ako podatke o dnevnom gotovinskom prometu osiguravaju u knjizi primitaka i izdataka ili u evidencijama propisanim drugim zakonima te ako se te evidencije vode na mjestu gdje se ostvaruju gotovinski primici.
Odredbom članka 23. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 130. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost propisano je da obveznik poreza na dodanu vrijednost treba voditi Knjigu ulaznih(primljenih) računa i Knjigu izdanih (izlaznih) računa za osiguravanje podataka o primljenim odnosno izdanim računima. Radi osiguravanja podataka o računima izdanim za primljene predujmove i računima primljenim za dane predujmove treba voditi posebnu Knjigu ulaznih računa i Knjigu izdanih računa. Porezni obveznik treba voditi posebnu Knjigu ulaznih računa i Knjigu izdanih računa i za isporuke dobara i usluga koje se smatraju vlastitom potrošnjom u smislu članka 2. stavak 1. točke 2a., 2b. i 2c. Zakona.
3. U vezi pitanja treba li s obzirom na djelatnost kojom se bavi voditi poslovne knjige kao ugostitelj ili trgovac na malo stranku je potrebno uputiti da se obrati nadležnom tijelu koje mu je dalo odobrenje za obavljanje djelatnosti.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/05-01/56 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 25.2.2005.

Ispostavljanje računa prilikom prodaje prijevoznih karata u sredstvima javnog prijevoza 

Gospodin "A", obratio nam se s upitom o tome jesu li Hrvatske željeznice obvezne ispostavljati račune prilikom prodaje prijevoznih karata u sredstvima javnog prijevoza (vlakovima).
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 15. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) i Članka 74. stavci 5. i 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 - ispravak), računi se ne moraju ispostavljati pri prodaji na tržnicama i otvorenim prostorima. Pod tržnicama i otvorenim prostorima u smislu Zakona i Pravilnika, razumijevaju se mjesta koja su određena od strane mjerodavnih tijela kao tržnice ili mjesta gdje se može prigodno trgovati odnosno obavljati usluge. Prodajom na otvorenim prostorima razumijeva se i prodaja karata u sredstvima javnog prijevoza. S prodajom na otvorenim prostorima izjednačena je i prodaja putem automata.
Shodno navedenom, smatramo da prilikom prodaje prijevoznih karata u sredstvima javnog prijevoza (vlakovima), ne postoji obveza izdavanja računa.
Međutim, bez obzira što porezni obveznik, u konkretnom slučaju Hrvatske željeznice, nema obvezu izdavati račune za karte prodane u sredstvima javnog prijevoza, mora voditi evidencije o dnevnom gotovinskom prometu i upisivati ga u knjigu izdanih računa u smislu članka 130. stavak 2. točka 2. Pravilnika.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-01/03-01/1264 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 6.2.2004.

Promidžbene poruke 

Koordinacija udruga "A", postavila nam je pitanje treba li promidžbena poruka kojom trgovac nudi proizvod ili uslugu sadržavati zbrojni iznos naknade i poreza kao i ispostavljeni račun prilikom isporuke dobara ili usluga, ili je dopušteno
da promidžbena poruka sadrži iznos naknade (cijenu proizvoda ili usluge) i naznaku "+troškovi otpreme"?
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 15. stavci 1., 2. i 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da je račun svaka isprava prema kojoj porezni obveznik ili osoba kojoj on naloži obračunava isporučena dobra ili obavljene usluge, bez obzira kako se ta isprava naziva u poslovnomu prometu, porezni obveznik mora ispostaviti račun za isporučena doba ili obavljene usluge te na računu posebno iskazati porez na dodanu vrijednost.
Navedenim odredbama propisano je što se u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost smatra računom te koje elemente svaki račun mora sadržavati pri isporuci dobra ili usluge.
Kako je u ovom slučaju riječ o promidžbenoj poruci i pitanju pravilnog sadržaja promidžbene poruke stranku je potrebno uputiti da se obrati Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva nadležnom za provođenje Zakona o zaštiti potrošača (Narodne novine, broj 96/03) u kojom su propisani načini i uvjeti oglašavanja.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/403 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 9.1.2004.

Ispostavljanje računa u maloprodaji tiskovina 

Knjigovodstvo, poslovne usluge, trgovina i ugostiteljstvo "A", postavio nam je upit za tumačenje članka 15. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), radi ispostavljanja računa u maloprodaji tiskovina, da li se podrazumijeva pod prometom dnevnog tiska i promet svih tjednih i mjesečnih tiskovina ili samo dnevnih tiskovina.
Odgovaramo u nastavku.
Prema č1anku 15. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članku 74. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 198/03) računi se iznimno ne moraju ispostavljati ako se pretežni dio vrijednost prometa odnosi na maloprodaju dnevnog tiska, duhana i duhanskih prerađevina, lutrije, športske prognoze, lota, velda, maraka i drugih poštanskih vrijednosnica te pri prodaji na tržnicama i otvorenim prostorima.
Pojmom dnevni tisak u smislu članka 15. stavak 8. Zakona obuhvaćene su tiskovine koje izlaze dnevno, a ne tjedno ili mjesečno.
Molimo da s našim odgovorom upoznate podnositelja upita.

Klasa:410-19/02-01/507 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 15.12.2003.

Obračun poreza na dodanu vrijednost 

Dopisom pod gornjim brojem obratili ste nam se za davanje suglasnosti na vaše mišljenje u vezi s upitom poduzeća "A" o tome treba li se za iznos primljenog jamstva na ime zakupnine ispostaviti račun i obračunati porez na dodanu vrijednost kao da se radi o predujmu.
Odgovaramo u nastavku.
Suglasni smo s vašim odgovorom po kojem je za primljeni iznos jamstva potrebno izdati račun u smislu odredbe članka 15. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i obračunati porez na dodanu vrijednost samo u slučaju ako zakupnik ne uplati zakupninu do dana dospijeća računa na ime zakupnine, odnosno kada se zakupnina naplati iz uplaćenog jamstva.

Klasa:410-01/03-01/1100 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb21.11.2003.Izdavanje računa Društvo "A", bavi se prodajom smrznute hrane, pića i napitaka putem pokretnih kamiona od 1999. godine. Porezna uprava - Područni ured Zagreb o navedenom se očitovao u svom mišljenju klasa: 410-01/99-01/227 od 23. lipnja 1999. godine prema kojem se navedeni način prodaje smatra prodajom na otvorenim prostorima te ne postoji obveza izdavanja računa. S obzirom na činjenicu da su doneseni novi zakoni, prvenstveno Zakon o zaštiti potrošača (Narodne novine, broj 96/03), postavljaju pitanje da li je stajalište Porezne uprave ostalo isto.
Odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 15. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i članka 74. stavci 5. i 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03), računi se ne moraju ispostavljati pri prodaji na tržnicama i otvorenim prostorima. Pod tržnicama i otvorenim prostorima u smislu Zakona i Pravilnika, razumijevaju se mjesta koja su određena od strane mjerodavnih tijela kao tržnice ili mjesta gdje se može prigodno trgovati odnosno obavljati usluge. Prodajom na otvorenim prostorima razumijeva se i prodaja karata u sredstvima javnog prijevoza. S prodajom na otvorenim prostorima izjednačena je i prodaja putem automata.
U konkretnom slučaju smatramo da je prodaja putem pokretnih kamiona prodaja na otvorenim prostorima, pa ne postoji obveza izdavanja računa.
Međutim, bez obzira što obveznik nema obvezu izdavati račune, mora voditi evidencije o dnevnom gotovinskom prometu i upisivati ga u knjigu izdanih računa u smislu članka 130. stavak 2. točka 2. Pravilnika.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/73 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 26.9.2003.

Sadržaj računa 

Poduzeće "A" u tijeku jednog razdoblja poslovanja izdavalo je pogrešne račune. U prvom slučaju izdavani su računi na kojima je porez na dodanu vrijednost bio obračunat na maloprodajnu cijenu prije popusta, umjesto na maloprodajnu cijenu nakon popusta, a nakon toga izdavani su računi na kojima je bio iskazan iznos poreza na dodanu vrijednost na maloprodajnu cijenu nakon popusta i prije popusta.
Poduzeće postavlja sljedeća pitanja vezana uz ispostavljanje računa:
1. Postoji li obveza plaćanja poreza na dodanu vrijednost obračunatog na maloprodajnu cijenu prije popusta?
2. Može li se račun u kojem je iskazan iznos poreza na dodanu vrijednost na maloprodajnu cijenu s popustom i bez popusta smatrati ispravnim? Odgovaramo u nastavku.
1. Odredbom članka 15. stavak 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i članka 79. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03), propisano je da ako porezni obveznik na računu za isporučena dobra ili obavljene usluge iskaže porez na dodanu vrijednost viši od onoga koji duguje prema Zakonu, tada duguje viši iznos, osim kada ispravi račun izdan primatelju u skladu s člankom 8. stavak 3. Zakona.
U skladu s navedenim, ako porezni obveznik ispravi račun sukladno zakonskim odredbama, duguje obračunani porez prema ispravnom računu izdanom u smislu članka 15. stavak 3. Zakona.
2. Ako porezni obveznik odobrava kupcu u trenutku ispostavljana računa sniženje cijene ili popust koji ne ulaze u poreznu osnovicu u smislu članka 8. stavak 2. Zakona, obvezan je izdati račun s ispravnom osnovicom i obračunanim porezom na dodanu vrijednost sukladno članku 15. stavak 3. Zakona, jer se samo takav račun smatra ispravnim.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/64 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 1.9.2003.

Sadržaj gotovinskih računa 

U povodu traženja suglasnosti na mišljenje Područnog ureda Požega, a u vezi upita javnog bilježnika može li javnobilježnička isprava zamijeniti gotovinski račun, odgovaramo u nastavku.
U skladu s odredbama članka 15. stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i članka 74. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03), računi za gotovinski promet, isječci vrpce ili potvrdnice iz naplatnih uređaja moraju sadržavati najmanje sljedeće podatke: broj i nadnevak izdavanja, ime (naziv), adresu i porezni broj poduzetnika koji je obavio usluge, te naznaku mjesta gdje je isporuka dobara ili usluga obavljena, količinu i uobičajeni trgovački naziv isporučenih dobara te vrstu i količinu obavljenih usluga i ukupni iznos naknade i poreza razvrstani po poreznoj stopi.
Shodno navedenom, javnobilježnička isprava ima obilježja gotovinskog računa samo ako sadrži sve elemente propisane navedenim odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/03-01/230 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 29.8.2003.

Obveza obračuna poreza na dodanu vrijednost na pripadajuću proviziju 

Poduzeće "A" je posjednik carinskog skladišta tipa «D». Roba s tog skladišta izvozi se u treće zemlje u ime i za račun inozemnog vlasnika robe. Prema konsignacijskom ugovoru po svakom izlazu robe sa carinskog skladišta , poduzeću "A" pripada dio naknade. Postavljeno je pitanje da li je poduzeće "A" obvezano obračunati porez na dodanu vrijednost na pripadajuću proviziju, obzirom da je roba u carinskom skladištu vlasništvo inozemne pravne osobe.
Odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 5. stavak 4. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) mjestom oporezivanja posredničke usluge smatra se mjesto isporuke dobara ili obavljene usluge za koju je obavljeno posredovanje. U smislu odredbe članka 5. stavak 2. Zakona, mjestom isporuke dobara razumijeva se mjesto gdje se dobro nalazi u trenutku isporuke, neovisno o tome tko je vlasnik robe, u ovom slučaju isporučiteljem se smatra posjednik carinskog skladišta tipa «D» - domaći poduzetnik.
Ako porezni obveznik posjednik carinskog skladišta za ostvarenu proviziju izdaje inozemnom poduzetniku račun ili sastavlja ispravu s kojom su suglasne obje strane, takva se isprava može smatrati računom prema odredbama članak 15. stavak 3. Zakona i članka 80. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03), pa je posjednik carinskog skladišta tipa «D» obvezan obračunavati porez na dodanu vrijednost na ostvarenu proviziju po preračunatoj stopi od 18,0328%.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/240 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 7.7.2003.

Ispostavljanje računa i vođenje evidencija kod bezgotovinskog plaćanja za potrebe M-commerca (mobilnog plaćanja) 

Banka "A", u dopisu što nam ga je dostavila navodi da INA - prodavatelj goriva, VIPnet - pružatelj usluga mobilne mreže i RBA-subjekt odgovoran za naplatu od korisnika usluge, rade na uvođenju i implementaciji nove M-commerce usluge (mobilnog plaćanja) -M-pay usluge za plaćanje goriva putem mobitela 24h na dan, slanjem sms poruke.
Plaćanje goriva putem mobitela (terećenjem kartice) omogućava, umjesto dosadašnje forme računa za gotovinski promet, mjesečno dostavljanje računa (koji odgovaraju odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost) u obliku izlista od strane Banke i mobilnog operatera prodavatelju (INA) -obvezniku poreza na dodanu vrijednost koji bi osiguravao i evidencije o prodanim količinama po prodajnim mjestima.
Pravnim osobama i fizičkim osobama - poduzetnicima INA bi mjesečno ispostavljala račune R-1 u skladu s člankom 15. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Fizičke osobe, krajnji potrošači, krajem mjeseca bi od RBA dobili fakture temeljem kojih bi podmirili nastale troškove.
Drže da je opisani način prodaje i naplate u skladu s odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost te da osigurava višestruke evidencije (INA, VlP-net i RBA) za obračun, naplatu i nadzor poreza na dodanu vrijednost, a poduzetniku koji je u sustavu poreza na dodanu vrijednost omogućava pravo na odbitak pretporeza. Zatražili su mišljenje u svezi s tim.
Prema odredbi čanka 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), pri obračunu poreza na dodanu vrijednost po izdanim računima porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem su isporuke i usluge obavljene. U skladu s odredbom članka 41. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03), pri obračunu poreza na dodanu vrijednost prema izdanim računima (članak 17. stavak 1. Zakona) porezna obveza nastaje tijekom obračunskog razdoblja u kojem je obavljena isporuka dobara ili usluge.
U skladu s navedenim zakonskim odredbama nastaje porezna obveza isporučitelju goriva, u konkretnom slučaju tvrtki INA d.d., a za nastanak porezne obveze nije bitno da li je i kada račun plaćen.
Odredbom članka 15. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da je račun svaka isprava u kojoj se obračunavaju isporučena dobra i usluge, a odredbama članka 15. stavak 3. i stavak 6. istog Zakona propisano je koje podatke mora sadržavati račun što ga ispostavlja poduzetnik -porezni obveznik za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Prema članku 80. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost računom se za potrebe oporezivanja smatra i svaka isprava kojom se obračunavaju isporuke bez obzira u kojem obliku i pod kojim nazivom je izdana.
Prema tome, ako računi R-1 koje će INA d.d. izdavati poduzetnicima za mjesečnu isporuku goriva putem mobilnog plaćanja, a na temelju specifikacije svih isporuka u tom mjesecu koje će joj dostaviti RBA i VIP-et, sadrže sve Zakonom propisane podatke, poduzetnik može koristiti pravo na odbitak pretporeza u skladu s odredbama članka 20. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ako u svojoj dokumentaciji ima i mjesečnu fakturu RBA - izlist iz kojeg je vidljivo vrijeme, datum i mjesto nabave goriva za koju su ti računi izdani.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/236 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 1.7.2003.

Izdavanje računa za usluge iznajmljivanja kazeta putem automata 

Društvo s ograničenom odgovornošću "A" bavi se iznajmljivanjem video i DVD kazeta. Svoje poslovanje žele osuvremeniti na način da se djelatnost iznajmljivanja kazeta obavlja putem automata, koji bi bili instalirani na otvorenom prostoru. Automati bi radili na principu magnetne kartice, koja bi korisniku služila kao sredstvo identifikacije i omogućavala mu korištenje usluga najma kazeta. Obzirom na navedeno obratili su se za davanje mišljenja o tome jesu li obvezni izdavati račune za svoje usluge iznajmljivanja kazeta putem automata, mogu li se evidencije osigurane putem računala koristiti u porezne svrhe te što čini osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost. Odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 15. stavak 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) porezni obveznici koji isporuku dobara ili obavljene usluge naplaćuju u gotovini obvezni su promet iskazivati preko naplatnih uređaja ili na drugi odgovarajući način. U stavku 8. istog članka, propisano je da se iznimno računi ne moraju ispostavljati, između ostalog ako se prodaja obavlja na tržnicama i otvorenim prostorima.
Odredbom članka 74. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) propisano je, uz ostalo, da je s prodajom na otvorenim prostorima u smislu članka 15. stavak 8. Zakona izjednačena i prodaja putem automata.
Članak 8. stavak 1. Zakona propisuje da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara i usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Iz navedenih odredbi razvidno je da prilikom pružanja usluga iznajmljivanja kazeta putem automata ne treba izdavati račune. Međutim, bez obzira što ne postoji obveza izdavanja računa porezni obveznik mora voditi evidenciju o dnevnom prometu i upisivati ga u knjigu izdanih računa u smislu članka 130. stavak 2 . točka 2. Pravilnika. Osnovicu poreza na dodanu vrijednost čini ukupna naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita. 

Klasa:410-01/03-01/136 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 10.6.2003.

Izdavanje računa R-1 putem tankomata 

U dopisu što nam ga je dostavila tvrtka "A", postavljena su pitanja na koja odgovaramo u nastavku.
1. U dopisu navode da će na benzinskim crpkama omogućiti opskrbu kupaca gorivom putem tankomata — prodajom na principu samoposluživanja i samonaplate koja će se moći obaviti i bez osoblja u smjeni. Po završetku točenja goriva kupac na tankomatu može dobiti račun (kasa isječak) za obavljenu transakciju. Kako je tankomat povezan sa bazom podataka potrebnom za izdavanje računa R-1 određenim kupcima (vlasnicima "B" kartice) mogao bi se odmah nakon obavljene transakcije na samom tankomatu izdati račun R-1, sa podacima propisanim člankom 15. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Međutim, ako je transakcija obavljena u vrijeme kada u smjeni nema osoblja račun nije moguće ovjeriti pečatom i potpisom prodavača.
Zatražili su mišljenje je li ispravan računa R-1 bez potpisa odgovorne osobe i pečata benzinske postaje, ali sa naznakom na samom računu da je isti izdan na automatu, pa je stoga važeći bez pečata i potpisa?
Odredbama članka 15. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 127/00) propisano je koje podatke mora sadržavati račun što ga ispostavlja poduzetnik -porezni obveznik za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Prema članku 80. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) računom se za potrebe oporezivanja smatra i svaka isprava kojom se obračunavaju isporuke bez obzira u kojem obliku i pod kojim nazivom je izdana.
Prema tome, ako račun R-1 izdan putem tankomata sadrži sve Zakonom propisane podatke smatramo da je udovoljeno odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
2. Postavljen je upit mogu li, u iznimnim slučajevima, kada kupac pravovremeno ne zatraži račun R-1 omogućiti naknadno izdavanje toga računa na temelju isječka registar blagajne (koji ima sve elemente propisane člankom 15. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost), ako ga kupac naknadno predoči na benzinskoj postaji?
Prema odredbi članka 15. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost porezni obveznik mora ispostaviti račun za isporučena dobra ili obavljene usluge. Poduzetnik mora ispostaviti pisani račun u najmanje dva primjerka, kako je propisano člankom 74. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Da je došlo do isporuke dobara u smislu članka 3. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost smatra se kad je poduzetnik omogućio kupcu raspolaganje isporučenim dobrima, pa stoga i ispostavljanje računa mora slijediti isporuku dobra, što u ovom slučaju znači kada je obavljena isporuka (točenje) goriva.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa:410-19/03-01/171 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 4.6.2003.

Ispostavljanje računa za obavljene usluge UNHCR-u 

U svezi s upitom poreznog obveznika "A", o ispostavljanju računa za usluge obavljene UNHCR-u bez obračunavanja poreza na dodanu vrijednost, odgovaramo u nastavku.
Središnji ured Porezne uprave se svojim pismom klasa: 410-19/98-01/1047 od 2. studenoga 1998. godine, načelno izjasnio o činjenici da UNHCR temeljem Konvencije o povlasticama i imunitetima Ujedinjenih naroda iz 1946. godine, ima pravo na oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri kupnji dobara i korištenju usluga za službene potrebe.
Međutim, to pismo nije dokument na temelju kojeg se ostvaruje pravo na porezno oslobođenje pri nabavi dobara i usluga za službene potrebe UNHCR-a.
Kasnije je sklopljen poseban Ugovor o suradnji između Vlade Republike Hrvatske i Visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice ("Narodne novine" -Međunarodni ugovori broj 11/01) te na temelju tog Ugovora i Konvencije Ujedinjenih nacija o povlasticama i imunitetima iz 1946. godine, Uredi UNHCR-a i pojedini službenici UNHCR-a u Republici Hrvatskoj uživaju povlastice i imunitete te oslobođenja i olakšice koji se uobičajeno odobravaju diplomatskim i konzularnim predstavnicima.
U tom slučaju, oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost ostvaruju se temeljem odredbe članka 13. stavak 1. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 73. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 58/03) na temelju potvrde o ispunjenju uvjeta iz članka 13. stavak 1. točka 3. Zakona, koju im izdaje nadležno državno tijelo - Ministarstvo vanjskih poslova-Diplomatski protokol.

Klasa:410-01/03-01/457 Ur. broj:513-07/03-3 Zagreb 14.5.2003.

Prodaja istih proizvoda po različitim cijenama 

U dopisu što nam ga je dostavila Koordinacija udruga "A" i "B", postavljen je upit je li dopušteno isticati dvostruke cijene za iste proizvode, ovisno o načinu plaćanja, te je li navedeno u skladu s odredbama članka 15. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 75. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost?
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 127/00) propisano je, između ostalog, da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobra ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vijednost.
Nadalje, člankom 8. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da u poreznu osnovicu ne ulaze sniženja cijene i popusti što se kupcu odobre u trenutku ispostavljanja računa.
Odredbama članka 15. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisana je obveza izdavanja računa za isporučena dobra i obavljene usluge, te koje podatke mora sadržavati račun što ga ispostavlja poduzetnik - porezni obveznik.
Prema odredbi članka 74. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) računi za gotovinski promet moraju sadržavati slijedeće podatke: 1. broj i nadnevak izdavanja, 2. ime (naziv), adresu i porezni broj poduzetnika koji je isporučio dobra ili obavio usluge, te naznaku mjesta gdje je isporuka dobra ili usluga obavljena, 3. količinu, cijenu i uobičajeni trgovački naziv isporučenih dobara te vrstu, količinu i cijenu obavljenih usluga, 4. zbrojni iznos naknade i poreza razvrstane po poreznoj stopi.
Dopis Koordinacije udruga "A" i "B" proslijedili smo na nadležno rješavanje Državnom inspektoratu, radi odgovora u dijelu upita je li dopušteno isticati dvostruke cijene a iste proizvode ovisno o načinu plaćanja (gotovinom ili kreditnim karticama).
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa:410-01/03-01/469 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 30.4.2003.

Izdavanje računa 

U dopisu pod gornjim brojem navodite da će na glavnim trgovima županijskih središta Republike Hrvatske tijekom trajanja akcije «KUPUJMO HRVATSKO» (od svibnja do rujna 2003.) zainteresirane tvrtke prodavati svoje proizvode na otvorenom, po promotivnim cijenama. Postavili ste upit o obvezi evidentiranja toga prometa (registar blagajne, paragon blokovi i si.) na koji odgovaramo u nastavku.
Iznimno od odredbi članka 15. stavak 1. i stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), kojima je propisana obveza izdavanja računa za isporučena dobra i obavljene usluge, te koje podatke moraju sadržavati računi za gotovinski promet, u skladu s odredbom članka 15. stavak 8. istog Zakona računi se ne moraju ispostavljati ako se pretežni dio vrijednosti prometa odnosi na maloprodaju dnevnog tiska, duhana i duhanskih prerađevina, lutrije, športske prognoze, lota, velda, maraka i drugih poštanskih vrijednosnica te pri prodaji na tržnicama i otvorenim prostorima.
Člankom 74. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja, 60/96 do 58/03) propisano je da se tržnicama i otvorenim prostorima u smislu Zakona i Pravilnika razumijevaju mjesta koja su određena od strane mjerodavnih tijela kao tržnice ili mjesta gdje se može prigodno trgovati, odnosno obavljati usluge.
Prema tome, ako porezni obveznici -sudionici akcije "KUPUJEMO HRVATSKU" prodaju proizvode na otvorenom, u skladu s navedenim zakonskim odredbama, nisu obvezni izdavati račune prilikom prodaje tih proizvoda. 

Klasa:410-01/02-01/1105 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb11.4.2003.Ispostavljanje računa kod plaćanja trajnim nalogom Gospodin "A" obratio nam se za mišljenje o neizdavanju računa koji se plaćaju trajnim nalogom otvorenim u banci. Na upit odgovaramo u nastavku.
Prema članku 15. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da porezni obveznik mora ispostaviti račun za isporučena dobra ili obavljene usluge te na računu posebno iskazati porez na dodanu vrijednost. Ako se isporučuju dobra ili obavljaju usluge koje su oslobođene od plaćanja poreza na dodanu vrijednost treba navesti da porez na dodanu vrijednost nije zaračunan.
U skladu s navedenim, neovisno o načinu plaćanja, porezni obveznik dužan je ispostaviti račun za isporučena dobra i obavljene usluge.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita.

Klasa:410-19/03-01/102 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 19.3.2003.

Obveza izdavanja računa na kioscima 

Vijećnica Županijske skupštine Međimurske županije "A" postavila je pitanje u svezi s obvezom izdavanja računa na kioscima u vlasništvu Duhana i Tiska na kojima se uz dnevni tisak, duhanske prerađevine, lutriju, loto i športsku prognozu prodaje i ostala roba. Na upit odgovaramo u nastavku.
Prema članku 15. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) računi se ne moraju ispostavljati ako se pretežni dio vrijednosti prometa odnosi na maloprodaju dnevnog tiska, duhana i duhanskih prerađevina, lutrije, športske prognoze, lota, velda, maraka i drugih poštanskih vrijednosnica te ako je riječ o prodaji na tržnicama i otvorenim prostorijama.
U skladu s navedenom odredbom porezni obveznik nema obvezu izdavanja računa prilikom prodaje ostale robe, ako se pretežni dio vrijednosti isporuka odnosi na maloprodaju proizvoda iz članka 15. stavak 8. Zakona.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita. 

Klasa:410-19/01-01/652 Ur. broj:513-07/03-02 Zagreb 14.3.2003.

Automati za zabavu Udruga priređivača zabavnih igara iz Zagreba, obratila nam se za mišljenje o tome jesu li priređivači zabavnih igara putem automata obvezni izdavati račune za svoje usluge ili se mogu svrstati u poduzetnike koji nisu dužni izdavati račune sukladno odredbama članka 74. stavci 5. i 6. Pravilnika o porez na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01).
Prema odredbi članka 15. stavak 7. Zakona o porez na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) porezni obveznici koji isporuku dobara ili obavljene usluge naplaćuju u gotovini obvezni su promet iskazivati preko naplatnih uređaja ili na drugi odgovarajući način. U stavku 8. istog članka Zakona, propisano je da se iznimno računi ne moraju ispostavljati, između ostalog, ako se prodaja obavlja na tržnicama i otvorenim prostorima.
Odredbom članka 74. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost propisano je, uz ostalo, da je s prodajom na otvorenim prostorima izjednačena i prodaja putem automata.
U skladu s navedenim, ako se radi o priređivanju igara na sreću na automatima za zabavu, koji rade na principu primanja novčanica i kompjuterskog registriranja prometa te ako je promet upisan i registriran na brojčanicima, mišljenja smo da ne treba izdavati račune sukladno članku 74. stavak 6. Pravilnika.
Međutim, bez obzira što obveznik nema obvezu izdavati račune, mora voditi evidencije o dnevnom gotovinskom prometu i upisivati ga u knjigu izdanih računa u smislu članka 130. stavak 2. točka 2. Pravilnika.
O navedenom izvijestite podnositelja zahtjeva. 

Klasa:410-19/03-01/62 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 6.3.2003.

Primjena poreznih propisa kod prodaje rabljenog automobila kojeg je fiducijarni dužnik prenio u vlasništvo fiducijarnog vjerovnika 

Odvjetnik "A", obratio nam se s pitanjima u svezi s primjenom poreznih propisa kod prodaje rabljenog automobila kojeg je fiducijarni dužnik prenio u vlasništvo fiducijamog vjerovnika. Trgovačko društvo koje se bavi prodajom vozila uz obročnu otplatu, svoju novčanu tražbinu prema kupcu iz takvog ugovora osigurava sklapanjem sporazuma radi osiguranja novčane tražbine prijenosom vlasništva na pokretnini (vozilu) u smislu odredbi članka 273. Ovršnog zakona ("Narodne novine", broj 57/96, 29/99 i 42/00). Pitanja su:
1. Kako postupiti u slučaju ako fiducijarni vjerovnik radi naplate novčane tražbine uz suglasnost fiducijamog dužnika, prodaje automobil koji mu je u fiducijarno vlasništvo prenio fiducijarni dužnik-obveznik poreza na dodanu vrijednost, a pri prodaji ne želi surađivati odnosno ne želi ispostaviti račun kupcu?
2. Smije li u takvom slučaju kupac primjenom bruto metode izračunati porez te ga izravno uplatiti na uplatni račun poreza na dodanu vrijednost umjesto fiducijarnog dužnika, te smije li tako uplaćeni porez koristiti kao pretporez?
3. Kako razriješiti slučajeve u kojima je fiducijarni vjerovnik ovlašten naplatiti svoju novčanu tražbinu prodajom rabljenog vozila koje mu je u fiducijarno vlasništvo prenio fiducijarni dužnik koji nije obveznik poreza na dodanu vrijednost?
Naše je mišljenje:
1. Pismom klasa: 410-19/00-01/631 od 19. rujna 2000. godine, očitovali smo se da u slučaju u kojem je fiducijarni vjerovnik uz suglasnost fiducijarnog dužnika-obveznika poreza na dodanu vrijednost prodao vozilo, u smislu odredbe članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 17. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), postoji isporuka između fiducijarnog dužnika i kupca vozila.
Fiducijarni dužnik-obveznik poreza na dodanu vrijednost obvezan je za svaku isporuku ispostaviti račun u skladu s odredbom članka 15. stavak 1. Zakona. Ako porezni obveznik ne izda račun za obavljenu isporuku, on čini prekršaj za koji je odredbom članka 29. stavak 1. Zakona, propisana kazna od 2.000,00 do 500.000,00 kuna.
Ako fiducijarni dužnik odbija izdati propisani račun za obavljenu isporuku, kupac može o toj činjenici izvijestiti Poreznu upravu nadležnu prema sjedištu odnosno prebivalištu poreznog obveznika koja će obaviti nadzor kod poreznog obveznika i utvrditi učinjeni porezni prekršaj.
2. Nema zapreke u poreznim propisima da kupac u ime isporučitelja-fiducijarnog dužnika uz poziv na njegov MB ili JMBG uplati dužni iznos poreza. Međutim, temeljem te uplate kupac ne stječe pravo na odbitak pretporeza. Kupac-obveznik poreza na dodanu vrijednost može odbiti pretporez ako su ispunjeni svi uvjeti propisani odredbama članka 20. Zakona i članka 104. Pravilnika. U ovom slučaju, uz pretpostavku da su ispunjeni svi ostali uvjeti za odbitak pretporeza, nije ispunjen uvjet o posjedu računa za primljenu isporuku koji sadrži sve podatke propisane člankom 15. stavak 3. Zakona te odbitak pretporeza nije moguć. Zato nema svrhe primjenom bruto metode izračunati i platiti porez na dodanu vrijednost, jer bez računa poreznog obveznika -fiducijarnog dužnika kupac-porezni obveznik ne može odbiti pretporez.
3. Budući da se radi o prometnom porezu, mišljenja smo da i u slučaju kada je fiducijarni vjerovnik ovlašten naplatiti svoju novčanu tražbinu prodajom rabljenog vozila koje mu je u fiducijarno vlasništvo prenio fiducijarni dužnik koji nije obveznik poreza na dodanu vrijednost, također dolazi do izravne isporuke od strane fiducijarnog dužnika kupcu. Taj promet se oporezuje posebnim porezom na promet upotrebljavanih osobnih automobila, ostalih motornih vozila, plovila i zrakoplova prema odredbama Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove ("Narodne novine", broj 136/02-pročišćeni tekst), a porezni obveznik je kupac vozila.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/03-01/42 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb18.2.2003. 

Ispostavljanje računa za obračunatu kamatu 

Banka "A", obratila nam se s pitanjem u svezi s ispostavljanjem računa odnosno specifikacije za obračunatu kamatu, za poslove koje će banka raditi kao posredničke usluge za klijente koji odobravaju zajmove fizičkim osobama.
Naše je mišljenje:
Pravne osobe koje nisu banke i druge financijske institucije iz članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), obvezne su na kamate koje zaračunavaju na kredite obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost.
Obveznik poreza na dodanu vrijednost mora za obavljenu uslugu korisniku usluge ispostaviti odgovarajući račun. Ako su korisnici usluga fizičke osobe-krajnji potrošači tada im porezni obveznik izdaje račun čiji je sadržaj propisan u članku 15. stavak 6. Zakona.
Računom se za potrebe oporezivanja smatra svaka isprava kojom se obračunavaju isporuke bez obzira u kojem obliku i pod kojim je nazivom izdana, kako je to propisano odredbom članka 80. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01).
Ako banka posreduje između klijenata - obveznika poreza na dodanu vrijednost koji odobravaju kredite i fizičkih osoba kao korisnika kredita i u tom poslu obavlja sve tehničke poslove oko odobravanja i naplate kredita (izrada otplatnog plana, specifikacija mjesečnih otplata i dr.) ona to radi u ime i za račun klijenta.
Otplatni plan kredita koji će banka izraditi u ime svog klijenta (zajmodavatelja) i u njegovo ime dostaviti fizičkim osobama (korisnicima kredita) i koji će sadržavati podatke o mjesečnim iznosima kamata, smatra se računom izdanim u skladu s odredbama Zakona, uz uvjet da sadrži sve podatke iz članka 15. stavak 6.
Zakona.
U tom smislu, smatramo da specifikacija uplata koju će banka mjesečno izrađivati za svog klijenta predstavlja zapravo specifikaciju mjesečnih obveza poreza koju će banka dostavljati klijentu, da bi on imao podatak o obvezi poreza na dodanu vrijednost koju mora iskazati u poreznoj prijavi i zbog toga ne mora sadržavati podatke koji su propisani kao obvezni sadržaj računa.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/253 Ur. broj:513-07/02-3 Zagreb11.9.2002.Zahtjev za očitovanjem o sadržaju računa Hrvatska pošta d.d., Zagreb, Jurišićeva 13, obratila nam se sa zahtjevom za očitovanjem o sadržaju računa koje ispostavlja korisnicima poštanskih usluga -trgovačkim društvima i drugim gospodarskim subjektima, kod kojih se mjesečno radi o vrlo velikom broju poštanskih pošiljaka po vrsti, težini i vrijednosti, rukovanju pošiljkom i sl. te na računima koji se izdaju korisnicima usluga nije moguće pojedinačno iskazati količinu i jediničnu cijenu obavljene usluge.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 15. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) račun koji porezni obveznik izdaje drugom poreznom obvezniku mora sadržavati slijedeće podatke:
1. mjesto izdavanja, broj i nadnevak,
2. ime (naziv), adresu i matični broj ili jedinstveni matični broj građana (porezni broj poduzetnika), koji je isporučio dobra ili obavio usluge,
3. ime (naziv), adresu i porezni broj poduzetnika kome su isporučena dobra ili obavljene usluge,
4. količinu i uobičajeni trgovački naziv isporučenih dobara te vrstu i količinu obavljenih usluga,
5. nadnevak isporuke dobara ili obavljenih usluga,
6. iznos naknade (cijene) isporučenih dobara ili obavljenih usluga, razvrstane po poreznoj stopi,
7. iznos poreza razvrstan po poreznoj stopi,
8. zbrojni iznos naknade i poreza.

Iz priloženog računa vidljivo je da račun koji Hrvatska pošta d.d. ispostavlja drugim poreznim obveznicima korisnicima usluga ne sadrži podatak o količini i cijeni obavljenih usluga.
Porezni obveznici-korisnici usluga s kojima je sklpljen ugovor o kreditiranju poštanskih usluga, pošiljke predaju putem dokumenta "Prijamna knjiga-list" na kojem su pojedinačno upisane pošiljke po primateljima, težinama i ostalim poštanskim karakteristikama, a po svakoj stavci je obračunata poštarina. Jedan primjerak dokumenta "Prijamna knjiga-list" potvrđen od strane poštanskog ureda u kojem su predane pošiljke ostaje kod korisnika kao dokument o predanim pošiljkama za koje će kasnije po isteku mjeseca primiti račun. Drugi primjerak ostaje Hrvatskoj pošti d.d. i na temelju svih dokumenata "Prijamne knjige-list" za jedan mjesec Hrvatska pošta d.d. ispostavlja korisniku usluga račun za poštanske usluge obavljene u tom mjesecu.
Na temelju dokumenta "Prijamna knjiga-list" Hrvatska pošta d.d. vodi evidenciju odnosno „Listu kreditiranih PT usluga" u kojoj se za svakog korisnika prikazuje broj poštanskih pošiljaka koje su predane na otpremu.
Prema priloženom cjeniku, cijena pojedine poštanske usluge određuju se na temelju nekoliko elemenata - težine pošiljke, vrijednosti pošiljke i rukovanju pošiljkom. Tako je npr. samo dio cijene koji se određuje po težini poštanske pošiljke (pisma ili tiskanice) razvrstan u šest razreda, ovisno o tome o kojoj se vrsti pošiljke radi (pismo, tiskanica) pri čemu je opet za dio cijene koji ovisi o težini pošiljke npr. za tiskanice koje se šalju u svežnjevima ili vrećama određena posebna tarifa razvrstana u šest razreda itd.
Prema tome, postoji vrlo veliki broj kombinacija odnosno različitih pojedinačnih cijena poštanskih usluga koje Hrvatska pošta d.d. obavi mjesečno pojedinom korisniku pa nije moguće u računu za obavljene usluge specificirati pojedinačno svaku pošiljku i jediničnu cijenu te usluge.
Iz dokumentacije priložene ovom zahtjevu vidljivo je da Hrvatska pošta d.d. za svakog korisnika poštanskih usluga - tzv. kreditirani korisnici, raspolaže s podatkom o broju obavljenih usluga odnosno primljenih pošiljaka (dokumenti "Prijamna knjiga-list" i "Lista kreditiranih PT usluga"), te nema razloga da taj podatak ne bude naveden u računima koje mjesečno ispostavlja korisnicima usluga.
Podatak o jediničnoj cijeni pojedine usluge nije moguće navesti u računu zbog naprijed navedenih razloga i specifičnosti formiranja cijene svake pojedinačne poštanske usluge. Međutim u popratnoj dokumentaciji (dokument "Prijamna knjiga-list") na temelju koje se ispostavlja mjesečni račun, sadržan je podatak o pojedinačnoj cijeni svake poštanske pošiljke odnosno obavljene usluge. Suglasni smo, prema tome da se u računu umjesto navođenja pojedinačne cijene svake poštanske usluge, pozove na dokumentaciju na temelju koje je ispostavljen račun i koja sadrži te podatke.
Drugo pitanje se odnosi na način zaračunavanja poštanskih usluga putem stroja za frankiranje tzv. "Postalije". Stroj "Postalija" je u vlasništvu korisnika usluge koji 
unaprijed na račun Hrvatske pošte d.d. uplaćuje određeni iznos i u visini uplaćenog iznosa "navija" mu se taj stroj odnosno do visine uplaćenog iznosa može frankirati svoje pošiljke. Korisnik pri otpremi pošiljaka sam frankira pošiljke prema cjeniku Hrvatskih pošta d.d., a pri prijemu pošiljki Hrvatska pošta d.d. može obaviti kontrolu obračunate poštarine, broja i težine pošiljki. Poštanske usluge putem stroja za frankiranje su usluge plaćene unaprijed i Hrvatska pošta d.d. nema evidencije o strukturi pošiljaka.
Mišljenja smo da su poštanske usluge pružene putem stroja za frankiranje unaprijed prodana poštanska usluga. Navijanje stroja "Postalija" na određeni ugovoreni novčani iznos je pružena usluga odnosno isporuka, a hoće li kupac usluge tu uslugu stvarno i iskoristiti i za koliko poštanskih pošiljki ne ovisi o pružatelju usluge. Stoga smatramo da je u računu za navijane stroja za frankiranje "Postalija" kod oznake količine potrebno navesti broj "l" kod obavljene usluge, a kod cijene iznos na koji je stroj za frankiranje "navijen" i na koji se obračunava porez na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/288 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 17.7.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

Društvo "A", postavilo nam je upit je li u skladu sa Zakonom o porezu na dodanu vrijednost da se na računima kao trgovački naziv koristi naziv modela odnosno artikla na talijanskom jeziku, na koji odgovaramo.
Odredbom članka 15. stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine', broj 47/95 do 73/2000), propisan je obvezan sadržaj računa za gotovinski promet, isječka vrpci ili potvrdnica iz naplatnih uređaja kojeg porezni obveznik ispostavlja za isporučena dobra i obavljene usluge. Između ostalih, u članku 15. stavak 6. točki 3. Zakona, propisano je da račun mora sadržavati količinu i uobičajeni trgovački naziv isporučenih dobara te vrstu i količinu obavljenih usluga.
Zakon o porezu na dodanu vrijednost propisuje oporezivanje dobara i usluga na području Republike Hrvatske, pa se i njegove odredbe primjenjuju na hrvatskom jeziku.

Klasa:471-01/02-01/159 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 13.6.2002.

Izdavanje računa za isporučenu vodu i struju 

U svezi s vašim upitom je li u skladu s odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, izdavanje računa od strane Vodovoda i kanalizacije i Elektrodalmacije iz Splita za isporučenu vodu i struju, koji glase na stambenu zgradu, a ne na imena suvlasnika zgrade, naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 15. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), porezni obveznik mora ispostaviti račun za isporučena dobra ili obavljene usluge. Odredbom članka 15. stavak 3. Zakona, propisan je obvezni sadržaj računa koji jedan porezni obveznik izdaje drugom poreznom obvezniku, a odredbom članka 15. stavak 6. Zakona, obvezni sadržaj računa koji porezni obveznik izdaje za dobra i usluge isporučene krajnjim potrošačima.
Izdavanjem računa za isporučenu vodu i struju, porezni obveznici su ispunili obvezu iz članka 15. Zakona. U poreznom smislu kada se radi o isporukama za krajnju potrošnju, nije potrebno identificiranje kupca-krajnjeg potrošača te smo mišljenja da porezni obveznici - Vodovod i kanalizacija i Elektrodalmacija ne krše odredbe Zakona o porezu na dodanu vrijednost, kad račune za vodu i struju ispostavljaju na stambenu zgradu.
Međutim, držimo da bi u cilju zaštite potrošača bilo potrebno za isporučenu vodu i struju izdavati račun svakom vlasniku stana - kupcu ovih dobara.

Klasa:471-01/02-01/158 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 7.6.2002.

Iskazivanje poreza na dodanu vrijednost na parkirnim karticama 

Obrtnička radnja "A", postavila je pitanje o tome jesu li dužni na parkirnim karticama koje prodaju građanima za naplatu parkiranja iskazati porez na dodanu vrijednost u smislu članka 15. stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost kako je navedeno u vašem dopisu klasa: 410-19/02-02/2, ur. broj: 513-07-12/02-02, od 10. travnja 2002. Smatraju da se na takav način naplate mogu primijeniti odredbe članka 15. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Računi za gotovinski promet, isječci vrpce ili potvrdnice iz naplatnih uređaja moraju sadržavati najmanje podatke propisane člankom 15. stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 127/00) a to su: broj i nadnevak izdavanja, ime (naziv), adresa i porezni broj poduzetnika koji je isporučio dobro ili obavio usluge, te naznaka mjesta gdje je isporuka dobra ili usluga obavljena (broj prodajnog mjesta, poslovnog prostora, prodavaonice i sl.), količina, cijena i uobičajeni trgovački naziv isporučenih dobara te vrsta, količina i cijena obavljenih usluga, zbrojni iznos naknade i poreza razvrstanih po poreznoj stopi.
Člankom 15. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se iznimno od odredbi članka 15. stavak 6. toga Zakona računi ne moraju ispostavljati ako se pretežni dio vrijednosti prometa odnosi na maloprodaju dnevnog tiska, duhana i duhanskih proizvoda, lutrije, športske prognoze, lota, velda, maraka i drugih poštanskih vrijednosnica te na prodaju na tržnicama i otvorenim prostorima.
Odredbom članka 74. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisano je da se pod tržnicama i otvorenim prostorima u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost i navedenog Pravilnika razumijevaju mjesta koja su od strane mjerodavnih tijela određena kao tržnice ili mjesta gdje se može prigodno trgovati, odnosno obavljati usluge. Prodajom na otvorenim prostorima u smislu Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost razumijeva se i prodaja karata u sredstvima javnog prijevoza, a s prodajom na otvorenim prostorima izjednačena je i prodaja putem automata.
Iz navedenih zakonskih odredaba razvidno je da se prodaja parkirnih kartica za naplatu parkiranja građanima u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ne smatra prodajom na otvorenim prostorima. Stoga parkirne kartice trebaju sadržavati podatke propisane člankom 15. stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, kako je već odgovorio Područni ured Slavonski Brod spomenutim dopisom.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa:410-19/01-01/328 Ur. broj:513-07/01-10 Zagreb 14.1.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

U povodu vašeg pisma od 4. listopada 2001. i prigovora osobe "A" na način ispostavljanja računa Hrvatskih telekomunikacija (HT), po obračunu iskorištenih telekomunikacijskih usluga, uputili smo vam 10. listopada 2001. odgovor i obavijestili vas o odredbama što propisuju ispostavljanje računa i način obračunavanja poreza na dodanu vrijednost, te vas upozorili da se ne možemo očitovati u vezi s navedenim računom budući da ga niste predočili na uvid.
Vašim dopisom od 19. listopada 2001. dostavili ste nam kopije računa Hrvatskih telekomunikacija (HT) ispostavljenih na ime osobe "B", za korištenje telekomunikacijskih usluga, pa zaključujemo da se radi o prigovoru iz vašeg prethodnog pisma kad je bila riječ o osobi "A".
Uvidom u predočene račune HT-a ispostavljene na ime osobe "B", (30. 4. 00. na iznos 112,51 kn. 31. 05. 00. na iznos 108,96 kn. 30. 06. 00. na iznos 85,40 kn. 31. 07. 00. na iznos 85,45 kn. i 31. 03. 2001. na iznos 232,04 kn), zaključujemo da sadrže podatke propisane člankom 15. Zakona o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novine», broj 47/95., 164/98., 105/99., 54/00. i 73/00.), i člankom 75. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novine», broj, 60/96., do 54/01.).
Navedene odredbe Zakona i Pravilnika propisuju, da porezni obveznik mora za isporučena dobra ili obavljene usluge ispostaviti račun koji sadrži najmanje ove podatke: mjesto izdavanja, broj i nadnevak, ime (naziv), adresu i matični broj ili jedinstveni matični broj građana, (porezni broj poduzetnika), koji je isporučio dobra ili obavio usluge (prodavatelja), ime (naziv), adresu i porezni broj poduzetnika kome su isporučena dobra ili obavljene usluge (kupca), količinu, cijenu i uobičajeni trgovački naziv isporučenih dobara te vrstu, količinu i cijenu obavljenih usluga, nadnevak isporuke dobara ili obavljenih usluga, iznos naknade cijene isporučenih dobara ili obavljenih usluga razvrstane po poreznoj stopi, iznos poreza razvrstan po poreznoj stopi, i zbrojni iznos naknade i poreza.
U predočenim računima iskazana je porezna osnovica za korištenje telekomunikacijskih usluga, te je posebno iskazan porez na dodanu vrijednost obračunan na te usluge, što je sukladno odredbama članka 15. stavak 3. Zakona odnosno članka 75. stavak 1. Pravilnika.
Iskazivanje na računu početnog stanja i zaključnog stanja broja impulsa i specifikacija korištenih impulsa (mjesni, međumjesni i međunarodni), mogu biti sastavni dio računa ili prilog računu, ali u svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost nisu propisani člankom 15. stavak 3. Zakona i člankom 75. stavak 1. Pravilnika.
Molimo da o navedenom izvijestite podnositelja prigovora. 

Klasa:410-19/05-01/326 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 13.1.2006.

Obračunavanje i plaćanje pdv-a prema naplaćenim naknadama 

Obrtnička zadruga "A", Ozalj, upisala se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost 1. listopada 2003. godine, stoga nam se obratila sa zamolbom da joj se omogući obračunavanje i plaćanje poreza na dodanu vrijednost prema naplaćenim naknadama obzirom da pretežno posluje sa obrtnicima.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Prema članku 17. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05) i članku 83. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) porezni obveznik obračunava porez na dodanu vrijednost, prema izdanim računima za isporučena dobra i obavljene usluge u obračunskom razdoblju.
Iznimno, poduzetnik koji je obveznik poreza na dohodak, porez na dodanu vrijednost obračunava prema primljenim (naplaćenim) naknadama što je propisano člankom 17. stavak 3. Zakona i člankom 84. Pravilnika.
Obrtnička zadruga "A" je pravna osoba i obveznik poreza na dobit, pa je obvezna obračunavati i plaćati porez na dodanu vrijednost prema izdanim računima u skladu s člankom 17. stavak l. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti izmjene načina obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/03-01/260 Ur. broj:513-07/03-3 Zagreb 7.11.2003.

Obračunavanje poreza na dodanu vrijednost na troškove 

U svezi s pitanjem o obračunavanju poreza na dodanu vrijednost na troškove kojima matično društvo tereti svoje podružnice u inozemstvu, te pitanjem plaća li se porez na dobit na sredstva koja predstavljaju neto dobit, a poslovna jedinica u inozemstvu ih doznačuje matici u Hrvatskoj, odgovaramo u nastavku.
1. Matica i podružnica su u gospodarskom smislu jedna cjelina, ali djeluju na području dvije porezne jurisdikcije i utvrđuju odvojeno poslovni rezultat koji se oporezuje u zemlji u kojoj je ostvaren. Da bi troškovi matičnog društva i podružnice bili ispravno utvrđeni matično društvo zaračunava podružnici određene troškove koje je matica imala u svezi s poslovanjem podružnice i koje je potrebno pripisati podružnici. U tom slučaju ne postoji obavljena usluga u smislu odredbe članka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 73/00), koja podliježe oporezivanju, već se radi se o internim obračunima troškova između matice i podružnice.
2. Oporezivanje dobiti koju ostvaruje poslovna jedinica u inozemstvu obavlja se prema odredbama ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja kojim se određuje koja država ugovornica ima pravo oporezivanja dobiti koju ostvari poslovna jedinica.
Ako je odredbama ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja propisana metoda izuzeća, tada se dobit poslovne jedinice ostvarena u inozemstvu ne uzima u obzir odnosno ne uključuje se u poreznu osnovicu u Hrvatskoj. U tom slučaju porez na dobit poslovne jedinice u inozemstvu, biti će plaćen u inozemstvu, a za potrebe oporezivanja dobiti matice u Hrvatskoj uopće se neće iskazati dobit ostvarena u inozemstvu. Uz poreznu prijavu porezni obveznik-matica će iskazati razlike između računovodstvene i porezne bilance i obrazložiti ih pozivajući se na ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja.
U većini novih ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, ugovorena je metoda uračunavanja, što znači da se porez plaćen u inozemstvu uračunava u domaći porez, a poslovni rezultat ostvaren u inozemstvu iskazuje se u poreznoj prijavi matične kuće- poreznog obveznika.

Klasa:410-19/03-01/272 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 11.9.2003.

Porez na dodanu vrijednost na inozemne usluge

Postavili ste nam pitanja u svezi s plaćanjem usluga prema inozemstvu, u slučajevima kada se plaćanje nerezidentu obavlja na temelju neistinite tražbine -simuliranog ugovora ili lažne fakture za koje osporavate izvršenje plaćanja. Ako je na osporavane usluge plaćen PDV koje posljedice to ima u daljnjem postupku i ima li porezni obveznik pravo zatražiti povrat PDV-a na osporavane usluge i kako će se u tom slučaju postaviti Porezna uprava?
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 19. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 38. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 58/03) domaći poduzetnik je obveznik poreza na dodanu vrijednost za usluge koje mu obavi inozemni poduzetnik, u slučaju kada se radi o uslugama za koje je prema odredbi članka 5. Zakona, mjesto oporezivanja u tuzemstvu.
Prema odredbi članka 110. stavak 1. Pravilnika, poduzetnik koji koristi uslugu inozemnog poduzetnika i plati porez prema odredbi članka 19. stavak 2. Zakona, ima pravo taj porez odbiti kao pretporez, ako su zadovoljeni uvjeti iz članka 20. Zakona 
tj. da se radi o poreznom obvezniku kojem nije zabranjen odbitak pretporeza i da se radi o uslugama obavljenim u poduzetničke svrhe. Pri tome moraju biti ispunjeni i slijedeći uvjeti propisani u članku 110. stavak 2. Pravilnika:
1. račun mora izdati poduzetnik koji ima sjedište u inozemstvu,
2. porez mora biti plaćen na propisani uplatni račun,
3. tuzemni poduzetnik mora na računu zabilježiti iznos obračunatog i plaćenog poreza.
Iz navedenih odredbi proizlazi da odbitak pretporeza nije moguć ako se radi o plaćenom porezu na fiktivnu uslugu koja nije obavljena bez obzira što je porez po tom računu eventualno plaćen. Plaćanje poreza na dodanu vrijednost se temelji na samoprijavljivanju porezne obveze, ali samo plaćanje poreza na dodanu vrijednost ne znači da je usluga i obavljena odnosno korištena i da porezni obveznik ima pravo na povrat plaćenog poreza.

Klasa:410-19/02-01/234 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb28.7.2003.Roba preuzeta u stečaju temeljem razlučnog prava U povodu traženja suglasnosti na mišljenje Područnog ureda Rijeka, a u vezi upita društva "A" za obvezu plaćanja poreza na dodanu vrijednost po računu za robu preuzetu od poduzetnika u stečajnom postupku temeljem razlučnog prava, odgovaramo u nastavku. Suglasni smo s vašim odgovorom, prema kojem je stečajni dužnik obveznik poreza na dodanu vrijednost.
Prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge, u tuzemstvu, uz naknadu, koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnošću. Pravilnikom je određeno da sve isporuke u postupku stečaja podliježu oporezivanju i da se svojstvo poduzetnika zadržava i nastavlja u slučaju stečaja.
U skladu s navedenim stečajni dužnik obvezan je prilikom isporuke dobara ili obavljanja usluga obračunati porez na dodanu vrijednost.

Klasa:410-19/03-01/165 Ur. broj:513-07/03-4 Zagreb 27.6.2003.

Obračunavanje poreza na dodanu vrijednost za radove koji se financiraju iz sredstava organizacije "B" 

Hrvatski centar "A"(u daljnjem tekstu: HRC A), postavio nam je pitanje trebaju li domaći izvođači odnosno tuzemni porezni obveznik u slučaju kada mu inozemni porezni obveznik obavi uslugu prema članku 19. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00), obračunati porez na dodanu vrijednost za radove koji se financiraju iz sredstava organizacije "B". Organizacija "B" financira projekte koje obavlja HRC A, a na projektima rade tuzemni i inozemni izvođači i ne radi se o donaciji.
Naše je mišljenje:
Prema očitovanju Ministarstva vanjskih poslova, V. Uprave, Odjela za međunarodnopravne poslove - pismo klasa: 018-04/03-01/24 od 13. svibnja 2003. godine, Republika Hrvatska nije sklopila poseban ugovor s organizacijom "B" te se na ovu organizaciju primjenjuje Konvencija o povlasticama i imunitetima specijaliziranih ustanova Ujedinjenih naroda, koje je Republika Hrvatska stranka na temelju sukcesije od 8. listopada 1991. godine, a koja je objavljena u Narodnim novinama-međunarodni ugovori, broj 10/99 od 31. kolovoza 1999. godine.
Iz odredbi članka III. Konvencije, proizlazi da su odobrene carinske i porezne povlastice kada specijalizirane ustanove Ujedinjenih naroda kupuju dobra za svoje službene potrebe, ali ne i za slučajeve kada specijalizirane ustanove Ujedinjenih naroda financiraju pojedine projekte.
Prema tome, tuzemni izvođači radova-obveznici poreza na dodanu vrijednost pri ispostavljanju računa HRC A-u trebaju zaračunati porez, a HRC A treba temeljem odredbe članka 19. stavak 2. Zakona, u slučaju kad mu inozemni poduzetnik obavi uslugu, za koju je prema odredbama članka 5. Zakona, mjesto oporezivanja u tuzemstvu, zaračunati i uplatiti porez. Ako je HRC A obveznik poreza na dodanu vrijednost on porez koji su mu zaračunali tuzemni izvođači radova kao i porez koji je platio prema odredbi članka 19. stavak 2. Zakona, ima pravo odbiti kao pretporez. Pri ispostavljanju računa za obavljene radove organizaciji "B", HRC A kao porezni obveznik zaračunava porez po propisanoj stopi.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/03-01/221 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 16.6.2003.

Zahtjev za promjenom obračunskog razdoblja PDV-a 

Društvo "A", obratilo nam se sa zahtjevom za promjenom razdoblja obračuna poreza na dodanu vrijednost, a razlog je usklađivanje obračunskih razdoblja u kojima moraju izvještavati Upravu "B", a koji se ne temelje na kalendarskim mjesecima već na punim tjednima, na koji odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 16. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00), obračunska razdoblja su od prvog do posljednjeg dana u mjesecu, a iznimno za poduzetnike čija je vrijednost isporučenih dobara i usluga uključujući i porez na dodanu vrijednost u prethodnoj kalendarskoj godini manja od 300.000,00 kuna, obračunska razdoblja su od 1. do posljednjeg dana u tromjesečju.
U skladu s navedenim, prema sadašnjim odredbama Zakona, nema mogućnosti da se udovolji zahtjevu stranke.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/03-01/193 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 9.6.2003.

Obveza obračuna poreza na dodanu vrijednost za usluge savjetovanja 

Banka "A", postavila nam je pitanje o obvezi obračuna poreza na dodanu vrijednost za usluge savjetovanja (preporuke za ulaganja) koje banka "A" obveznom mirovinskom fondu obavlja austrijsko društvo za upravljanje investicijskim fondovima - "B". Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 19. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00), ako domaćem poduzetniku uslugu obavi poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu, a predmetna usluga se prema odredbama o mjestu oporezivanja oporezuje u Hrvatskoj, tada je domaći poduzetnik obvezan na tu uslugu obračunati porez i platiti ga u propisanim rokovima.
Prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 3. Zakona, usluge savjetovanja se oporezuju prema sjedištu poduzeća primatelja. Budući da je u konkretnom slučaju sjedište poduzeća primatelja u tuzemstvu, primatelj je obvezan zaračunati i uplatiti propisani porez.
U ovom slučaju se ne može primijeniti porezno oslobođenje iz članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona, jer se ne radi o uslugama banaka u smislu hrvatskih propisa, bez obzira što se austrijsko društvo za upravljanje investicijskim fondovima "B" prema austrijskom pravu klasificira kao banka.
U skladu s naprijed navedenim banka "A" obvezni mirovinski fond je obvezan na uslugu savjetovanja koju mu obavi austrijsko društvo za upravljanje investicijskim fondovima "B" zaračunati porez po stopi od 22%. Banka "A" obvezni mirovinski fond je na ovaj način u istom poreznom položaju, kao kad bi mu tu istu uslugu savjetovanja obavilo hrvatsko društvo za upravljanje mirovinskim fondovima.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/03-01/169 Ur. broj:513-07/03-3 Zagreb2.6.2003.Primjena zakonskih propisa na uvoz automobila tvrtke Tvrtke "A" i AUTOKUĆA "B" postavile su upit o pravilnoj primjeni zakonskih propisa na slučaj ako tvrtka uveze automobil za koji u carinsku osnovicu nije uključen iznos naknade za transport u inozemstvu. Za tu uslugu transporta naknadno su od prijevoznika dobili račun u kojem nije obračunat porez na dodanu vrijednost za dionicu puta u inozemstvu. Vozilo prodaju drugoj autokući, svome koncesionaru, koji ga prodaje svome pod-koncesionaru, a on konačnom kupcu.
Na postavljeni upit o tome trebaju li kad ispostavljaju račun svome koncesionaru na iznos transportnih troškova za dionicu puta u inozemstvu obračunati porez na dodanu vrijednost, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama članka 2. Zakona o poreza na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu.
Odredbom članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je, među ostalim, da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim zakonskim odredbama uvoznik osobnog automobila obvezan je obračunati porez na dodanu vrijednost na ukupnu vrijednost iskazanu na računu koji ispostavlja sporne koncesionaru za isporuku automobila. Isto tako je obvezan postupiti i koncesionar na računu koji ispostavlja svome pod-koncesionaru, odnosno krajnjem kupcu.
Molimo da o navedenom izvijestite stranke. 

Klasa:410-19/03-01/126 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 16.4.2003.

Subvencije za brodske nerentabilne linije 

Gospodin "A", brodoprijevoznik, obratio nam se s upitom o obvezi plaćanja poreza na dodanu vrijednost na subvenciju koju dobije iz državnog proračuna putem Ministarstva za javne radove, obnovu i graditeljstvo i iz proračuna Dubrovačke županije, na koju nije platio porez, a u postupku nadzora mu je utvrđena obveza te je donijeto drugostupanjsko rješenje broj UP/II-471-02/01-01/409 kojim je potvrđeno prvostupanjsko rješenje UP/I-471-02/01/394 kojim je utvrđena obveza uplate manje obračunatog poreza u iznosu od 14.183,21 kuna i 1.153,30 kuna kamata na manje plaćeni iznos poreza. Traži poništenje rješenja navodeći da niti drugi brodoprijevoznici ne plaćaju porez na sredstva koja prime kao subvenciju iz državnog proračuna.
Naše je mišljenje:
Prema odredbama članka 51. stavak 13. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 60/96 do 58/03), u poreznu osnovicu u smislu odredbe članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00) ne ulaze iznosi premija, regresa i drugih poticajnih sredstava iz proračuna.
Budući da se radi o upravnom postupku koji vodi Samostalna služba za drugostupanjski upravni postupak u okviru Ministarstva financija, Porezna uprava ne može poništiti navedeno rješenje. Međutim, porezni obveznik ima pravo pokretanja upravnog spora tužbom pred Upravnim sudom Republike Hrvatske u roku od 30 dana od dana primitka drugostupanjskog rješenja.

Klasa:410-19/02-01/107 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 16.4.2003.

Obveza obračunavanja poreza na dodanu vrijednost 

Postavili ste nam pitanja u svezi s obvezom obračunavanja poreza na dodanu vrijednost kod poreznog obveznika "A", koji se u okviru svoje djelatnosti bavi organizacijom prijevoza željeznicom. Porezni obveznik i Hrvatske željeznice sklopile su ugovor o komercijalnim uvjetima prijevoza robe željeznicom u kojem je porezni obveznik naveden kao korisnik prijevoza i platitelj vozarine. Dio robe za koju obavlja organizaciju prijevoza željeznicom ide u njegovo carinsko skladište tipa "A" i ostaje tamo dok ne pronađe kupca, dok dio robe ide izravno kupcu. Hrvatske željeznice ne zaračunavaju porez temeljem odredbe članka 12. točka 15. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00). Prema vašim navodima porezni obveznik troškove prijevoza zaračunate od strane Hrvatskih željeznica uvećane za svoju proviziju zajedno u jednom iznosu pod nazivom "vozarina na domaćoj relaciji" (bez obzira što je u istom iznosu i dio vozarine na stranoj relaciji puta) zaračunava kupcu također bez obračuna poreza pozivajući se na odredbu članka 12. točka 15. Zakona. Pitanje je treba li porezni obveznik zaračunati porez na vrijednost vozarine na domaćoj relaciji uključujući i pripadajuću proviziju temeljem odredbe članka 5. stavak 4. točka 2. Zakona ili se može pozvati na porezno oslobođenje iz članka 12. točka 15. Zakona?
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 5. stavak 4 točka 2. Zakona, ako se usluga prijevoza ne obavlja samo u tuzemstvu, tada se zakon primjenjuje samo na dio usluge koji otpada na tuzemstvo.
Usluge prijevoza što ih u tuzemstvu pri uvozu dobara obave Hrvatske željeznice oslobođene su poreza na dodanu vrijednost prema odredbi članka 12. točka 15. Zakona.
Prema podacima iz upita, zaključujemo da se u ovom slučaju radi o dva obvezno-pravna odnosa. U prvom prometu uslugu prijevoza Hrvatske željeznice obavljaju na temelju ugovora naručitelju prijevoza - društvu "A". Ta usluga je oslobođena poreza temeljem odredbe članka 12. točka 15. Zakona.
U drugom prometu društvo "A" obavlja uslugu prijevoza naručitelju-kupcu robe. Usluga prijevoza koju društvo "A" zaračunava naručitelju nije usluga koju su obavile Hrvatske željeznice i ne može se pozvati na porezno oslobođenje iz članka 12. točka 15. Zakona. Oporezivanju u skladu s odredbom članka 5. stavak 4. točka 2. Zakona, podliježe samo dionica puta u tuzemstvu. To znači da će porezni obveznik-društvo "A" obračunati porez na dio naknade koji otpada na dionicu puta u tuzemstvu. Naknada je sve ono što "A" zaračuna naručitelju prijevoza.
Porezni obveznik "A" je u svom upitu koji ste nam priložili postavio još neka pitanja u svezi s oporezivanjem prijevoznih usluga.
1. Postavljaju pitanje za dio poslovanja koji obavljaju preko carinskog skladišta u Kotoribi, za koji se prema Carinskom zakonu, provodi postupak provoza od granice do carinskog skladišta. Račun za prijevoz ispostavljaju prema nalogu vlasnika robe naručitelju odnosno budućem kupcu. U trenutku ispostavljanja računa za prijevoz, roba još nije ocarinjena. Račun Hrvatskih željeznica, ne sadrži porez s pozivom na članak 12. točka 15. Zakona.
Odredbom članka 12. točka 16. Zakona, propisano je da se porez ne plaća na dobra u provozu kroz carinsko područje Republike Hrvatske uključujući prijevozne i sve druge otpremne usluge. Provoz dobara kroz carinsko područje Republike Hrvatske u ovom smislu znači provoz robe u tranzitu kroz Hrvatsku te prijevozne i otpremne usluge u svezi s tim provozom. Prema tome, prijevozna usluga od granice do carinskog skladišta nije oslobođena poreza temeljem odredbe članka 12. točka 16. Zakona.
2. U slučaju kada je roba kupljena na paritetu FCO mjesto u inozemstvu. Društvo "A" je kako navode u upitu "organiziralo prijevoz" na stranoj i domaćoj relaciji, a prijevoz je obavljen željeznicom. Pretpostavljamo da se i u ovom slučaju kao i u slijedećim slučajevima, radi o prijevozu gdje se kao naručitelj prijevoza od Hrvatskih željeznica pojavljuje "A". Hrvatske željeznice u računu ne iskazuju porez temeljem odredbe čanka 12. točka 15. Zakona. Kad uslugu prijevoza "A" zaračunava uvozniku ne može se pozvati na odredbu članka 12. točka 15. Zakona, već je obvezan na dionicu puta u zemlji zaračunati porez. U carinsku, a time i u poreznu osnovicu u tom slučaju su ušli samo troškovi prijevoza do hrvatske granice u skladu s odredbama članka 31. do 48. Carinskog zakona ("Narodne novine", broj 78/99 do 47/03) i članka 9. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, te se porezni obveznik ne može pozvati niti na odredbu članka 9. stavak 1. Zakona.
3. Roba je kupljena na paritetu FCO hrvatska granica. Društvo "A" obavlja "organizaciju prijevoza" od hrvatske granice do naznačenog mjesta u tuzemstvu. U carinsku osnovicu su ušli troškovi prijevoza do hrvatske granice. Hrvatske željeznice su zaračunale prijevoz od granice do odredišta u unutrašnjosti i pozvale se na oslobođenje po članku 12, točka 15. Zakona. U ovom slučaju "A" se također ne može pozvati na odredbu članka 12. stavak 15. Zakona, već je obvezno na obavljenu uslugu prijevoza zaračunati porez jer se radi o dionici puta u tuzemstvu.
4. Roba je kupljena na paritetu CPT ili DDU određeno mjesto u tuzemstvu. "A" je "organizator prijevoza" na stranoj i domaćoj relaciji i račun ispostavlja kupcu (uvozniku) robe. Hrvatske željeznice su ispostavile račun bez poreza s pozivom na članak 12. točku 15. Zakona. Na temelju ugovorenog pariteta ukupan prijevoz do mjesta u tuzemstvu je uključen u carinsku osnovicu i porez je obračunat na ukupni iznos prilikom carinjenja. Društvo "A" se također ni u ovom slučaju ne može pozvati na odredbu članka 12. točka 15. Zakona, pri ispostavljanju računa za obavljeni prijevoz. U slučaju ako je ukupan prijevoz uključen u carinsku osnovicu, a time i u poreznu osnovicu u smislu članka 9. stavak 1. Zakona, tada se primjenjuje porezno oslobođenje iz članka 12. točka 14. Zakona. Međutim, ovdje nam je nejasno što se račun za ukupan prijevoz izdaje kupcu robe, a ne isporučitelju robe, pa nam se čini da troškovi prijevoza do odredišta u Hrvatskoj nisu mogli biti preko vrijednosti robe uključeni u transakcijsku vrijednost robe odnosno carinsku osnovicu, a time posredno i u poreznu osnovicu pri uvozu.

Klasa:410-01/02-01/766 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 26.2.2003.

Bonovi za mobitele 

Trgovački obrt "A", obratilo nam se s upitom smatraju li se bonovi za mobitel vrijednosnicama u smislu članka 15. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Područni ured Split nadzorom je utvrdio obvezu ispostavljanja računa za isporučena dobra i evidentiranje prometa u skladu s člankom 15. stavci 1. i 7. Zakona. Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Člankom 15. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se iznimno od odredaba stavaka 1. i 6. istoga članka računi ne moraju ispostavljati ako se pretežni dio vrijednosti prometa odnosi na maloprodaju dnevnog tiska, duhana i duhanskih prerađevina, lutrije, sportske prognoze, lota, velda, maraka i drugih poštanskih vrijednosnica te ako je riječ o prodaji na tržnicama i otvorenim prostorijama.
Iz priloženoga je razvidno da se u članku 15. stavak 8. Zakona izričito ne navode bonovi za mobitel kao poštanske vrijednosnice, pa ako se pretežni dio vrijednosti prometa ne odnosi na maloprodaju dnevnog tiska, duhana i duhanskih prerađevina, lutrije, sportske prognoze, lota, velda, maraka i drugih poštanskih vrijednosnica, tada postoji obveza ispostavljanja računa i evidentiranja prometa prema zakonskim propisima.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/01-01/593 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 21.2.2003.

Procjena osnovice za obračunavanje PDV-a u nadzoru poreznih obveznika 

Odvjetnik "A", postavio nam je upit o tome smatra li se zakonitom procjena osnovice za oporezivanje porezom na dodanu vrijednost utvrđena usporedbom pravne osobe s fizičkom osobom, te jednog poreznog razdoblja s drugim poreznim razdobljem (godina 1998. u odnosu na 1999.) uz činjenicu da je i jednom i drugom poreznom obvezniku, procijenjena osnovica za oporezivanje porezom na dodanu vrijednost, a na koji odgovaramo u nastavku. Članak 18. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisuje da ako porezni obveznik u propisanom roku ne podnese poreznu prijavu ili konačni obračun ili ako nema propisanu dokumentaciju i porezne evidencije, Porezna uprava može procijeniti poreznu obvezu na temelju obavljenog nadzora usporedbom s poreznim obveznikom koji obavlja sličnu djelatnost ili na temelju drugih podataka o poslovanju poreznog obveznika.
Odredbom članka 86. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisano je da ako porezni obveznik u propisanom roku ne podnese ili uopće ne podnese poreznu prijavu ili konačni obračun, poreznu obvezu utvrdit će nadležna ispostava Porezne uprave.
Iz navedenih odredaba Zakona i Pravilnika proizlazi da Porezna uprava može procijeniti poreznu osnovicu poreza na dodanu vrijednost na temelju raspoloživih podataka.

Klasa:410-19/02-01/501 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 15.1.2003.

Obračunavanje poreza na dodanu vrijednost po računima dobavljača iz inozemstva 

Društvo "A", Zagreb, postavilo nam je pitanje jesu ii obvezni obračunati porez na dodanu vrijednost po računima dobavljača iz inozemstva za usluge ustupanja i korištenja softvera, koje u tuzemstvu društvo prodaje preko medija poznatim i nepoznatim kupcima. U nastavku odgovaramo.
Obavljanje usluga s inozemstvom oporezuje se prema članku 5. stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/2000). Kada se radi o uslugama iz članka 5. stavak 6. Zakona, propisano je da se oporezuju prema mjestu primatelja usluge. Između ostalog, u članku 5. stavak. 6. točka 1. Zakona, propisano je da se prijenos, ustupanje i korištenje autorskih prava, patenata, licencija, zaštitnog znakovlja i sličnih prava te odricanje od tih prava, porez na dodanu vrijednost plaća prema mjestu primatelja usluge.
Članak 19. stavak 2. Zakona, propisuje da je domaći poduzetnik obvezan obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost kada mu inozemni poduzetnik obavi uslugu na način i u rokovima propisanim Zakonom.
Budući da je u predmetnom slučaju sjedište društva primatelja usluge u Republici Hrvatskoj, tuzemni poduzetnik je obvezan temeljem odredbe članka 19. stavak 2. Zakona, obračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost na usluge koje mu je obavio poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-01/02-01/771 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 14.10.2002.

Plaćanje opreme, materijala i usluga potrebnih za realizaciju projekta

 Hrvatski centar za razminiranje (u daljnjem tekstu: HCR), postavio je slijedeća pitanja u svezi s plaćanjem opreme, materijala i usluga koje su potrebne za realizaciju projekta "ARC" i "SMART" za koje je Europska komisija osigurala sredstva, a isplata se obavlja s posebnog računa koji je Ministarstvo financija otvorilo kod Privredne banke Zagreb:
1. Kako će postupiti HCR kada mu znanstvenik - obveznik PDV-a (nije zaposlenik HCR-a) koji HCR-u ispostavlja račune s iskazanim PDV-om za ugovore o djelu za projekte na kojima radi:
a) naruči rent-a-car, a HCR-u pristigne faktura za korištenje rent-a-cara?
b) može li HCR izravno platiti kartu za službeni put osobi koja je u sustavu PDV-a i kako u tom slučaju postupiti?
c) smije li HCR plaćati račune telefona, benzina i drugih troškova osobama koje rade na projektu, a plaćeni su putem ugovora o djelu uz priznavanje 25% paušalnih troškova?
d) kako je s Europskom komisijom dogovoreno da se pojedini ugovori tretiraju kao autorski uz priznavanje 40% paušalnih troškova, je li i ako je koje je nadležno tijelo ili strukovna organizacija dužne potvrditi takav ugovor?
2. Mogu li se fizičkoj osobi (nije zaposlenik HCR-a) koja radi na znanstvenom projektu, a nije obveznik PDV-a, koja se upućuje na razne sastanke i prezentacije u svezi s projektom, a nema ugovor o djelu u tom mjesecu, isplatiti dnevnica, putni trošak, trošak hotela i koliki porez treba na to obračunati?
Naše je mišljenje:
U Hrvatskom saboru ratificiran je Okvirni sporazum između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske u svezi sudjelovanja Republike Hrvatske u programima pomoći Europske zajednice, i objavljen u «Narodnim novinama» -međunarodni ugovori broj 8. od 3. srpnja 2002. godine. Ovaj ugovor ima snagu međunarodnog ugovora i nadređen je domaćem zakonodavstvu te se porezne olakšice propisane u članku 13. Sporazuma, primjenjuju na odgovarajući način na sve isporuke dobara i usluga koje se financiraju iz sredstava potpore Europske zajednice. Odredbom članka 13. točka 4. ovog Sporazuma propisano je da nabava dobara i usluga koje se financiraju iz potpore Europske zajednice ne podliježu plaćanju PDV-a.
Ako se na financijsku pomoć Europske komisije za navedene projekte mogu primijeniti odredbe Okvirnog sporazuma, tada se oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost, može ostvariti u postupku propisanom u članku 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novine», broj 60/96 do 54/01). U tom slučaju obveznici PDV-a pri fakturiranju usluga ne zaračunavaju HCR-u porez na dodanu vrijednost.
Plaćanje troškova rent-a cara, hotela i dr. za fizičke osobe s kojima je HCR sklopio ugovore o obavljanju određenih usluga na projektu, bez obzira radi li se o osobama koje su obveznici PDV-a ili ne te bez obzira radi li se o isplati honorara uz priznavanje 25% ili 40% paušalnih troškova, predstavlja u smislu odredbi Zakona o porezu na dohodak ("Narodne novine", broj 127/00), isplatu dohotka navedenim osobama, pri čemu je isplatitelj - HCR obvezan obračunati porez na dohodak i eventualni prirez.
Prema odredbi članka 7. stavak 11. Zakona o porezu na dohodak, propisano je da se porez na dohodak ne plaća na primitke po osnovi službenih putovanja fizičkih osoba koje nisu zaposlenici ili ne obavljaju samostalnu djelatnost do propisanog iznosa.
Budući da su u konkretnom slučaju na projektu angažirani znanstvenici na temelju ugovora o djelu uz naknadu, nije propisana mogućnost bezporeznog plaćanja odnosno refundacije nastalih troškova po tim osnovama, već se eventualno plaćeni troškovi smatraju sastavnim dijelom njihovog dohotka od samostalne djelatnosti.
Osim toga, za fizičke osobe-obveznike PDV-a je racionalnije da rent-a-car, hotel, gorivo i sl. sami nabavljaju jer u tom slučaju uz uvjete propisane Zakonom o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novine», broj 47/95 do 73/00), imaju pravo na odbitak pretporeza sadržanog u tim računima.
U dijelu koji se odnosi na autorske honorare uz priznavanje 40% paušalnih troškova, odredbom članka 43. stavak 6. Pravilnika o porezu na dohodak («Narodne novine», broj 54/01), propisano je da se autorskim naknadama kod kojih se priznaju izdaci u visini 40% ostvarenih primitaka, smatraju svi primici ostvareni kao naknade za korištenje ili za pravo na korištenje bilo kojeg autorskog prava na književno, umjetničko ili znanstveno djelo, patent, zaštitni znak, nacrt, model, plan, tajne formule ili postupka, kao i obavijesti o industrijskom, komercijalnom ili znanstvenom iskustvu, a po posebnom zakonu, pod uvjetom da se ne ostvaruju u okviru samostalnih djelatnosti iz članka 15. stavak 1.,2. i 3. Zakona o porezu na dohodak.
U skladu s navedenim, radi li se o naknadama za autorsko djelo ili ne, ne može se dogovarati s Europskom komisijom, već je na temelju naprijed navedenog u svakom pojedinačnom slučaju potrebno utvrditi radi li se o isplati autorskih naknada kod kojih se priznaju izdaci u visini 40% ostvarenih primitaka. 

Klasa:410-19/02-01/349 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 25.9.2002.

Plaćanje poreza na dodanu vrijednost na financijska sredstva 

Institut "A", postavio je pitanje plaća li se porez na dodanu vrijednost na financijska sredstva koja im doznačuje Ministarstvo znanosti i tehnologije temeljem Ugovora br.: 353-05-05-2002 koji je sklopilo s Ekonomskim institutom o izradi projekta "Sustav znanstvenih informacija-podsustav društvene znanosti", na temelju Zakona o znanstvenoistraživačkoj djelatnosti i Nacionalnog znanstvenoistraživačkog programa, na koje odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), porezom na dodanu vrijednost oporezuju se isporuke dobara i usluga koje obave poduzetnici-porezni obveznici.
Način financiranja pojedinog projekta nije bitan za oporezivanje i prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, ne postoji propisano porezno oslobođenje zbog činjenice da se neki projekt financira od strane Ministarstva znanosti i tehnologije.
U svakom konkretnom slučaju se procjenjuje postoji li isporuka koja podliježe oporezivanju.
Prema priloženom Ugovoru, Institut "A" se obvezuje izraditi informacijski sustav za prikupljanje, obradu, objavu, pohranu i pretraživanje znanstvenih informacija iz područja društvenih znanosti (članak 8. Ugovora), a Ministarstvo znanosti i tehnologije se obvezuje za izvedbu projekta isplatiti ugovoreni novčani iznos (članak 11. Ugovora), te stječe pravo vlasništva nad rezultatima završenog projekta (članak 13. Ugovora).
U skladu s navedenim, postoji isporuka (izrada projekta) od strane isporučitelja (Instituta) naručitelju (Ministarstvu) uz ugovorenu naknadu te naknada koju isporučitelj - porezni obveznik primi za obavljenu isporuku predstavlja osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost u smislu odredbe članka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

Klasa:410-19/02-01/212 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 28.5.2002.

Cesija za plaćanje poreza na dodanu vrijednost 

Društvo "A", obratilo nam se s pitanjem je li moguće da porez na dodanu vrijednost pri uvozu umjesto njih plati banka, a da kasnije oni ustupe pravo na povrat poreza banci te u tom smislu traže našu opću suglasnost da umjesto njih porez plaća banka, a da se pretporez vraća izravno banci koja je taj porez uplatila umjesto njih, na koje odgovaramo.
Prema odredbama članka 7. i članka 19. Zakona o porezu na dodanu vrijednost („Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), porezni obveznik je dužan platiti porez zajedno s carinskim dugom kada se radi o obvezi plaćanja poreza pri uvozu dobara odnosno u rokovima koji su propisani za podnošenje porezne prijave kada se radi o isporukama u tuzemstvu.
Nema zapreke u smislu poreznih propisa da poreznu obvezu za poreznog obveznika podmiri druga pravna ili fizička osoba. U tom slučaju smatrati će se da je uplata izvršena u ime poreznog obveznika, ako je porez uplaćen uz navođenje poreznog broja (matičnog broja ili jedinstvenog matičnog broja građanina) poreznog obveznika.
Prema odredbi članka 21. stavak 1. Zakona, porezni obveznik koji u obračunskom razdoblju ima pravo na odbitak pretporeza, čiji je iznos veći od njegove porezne obveze, ima pravo na povrat te razlike.
Prema odredbi članka 23. Općeg poreznog zakona („Narodne novine", broj 127/00 i 86/01-ispravak), prava iz porezno-dužničkog odnosa, kao što su pravo na povrat poreza, pravo na povrat iznosa koji je na ime poreza za dužnika platio porezni jamac i pravo na povrat kamata, mogu se ustupiti, založiti i zaplijeniti. Ustupatelj prava je dužan dostaviti poreznom tijelu ugovor o ustupu u roku od tri dana od dana njegova sklapanja. Ugovor o ustupu je obvezujući za porezno tijelo osim ako se nad ustupateljem provodi ovrha.
Prema odredbi članka 113. stavak 5. Općeg poreznog zakona, povrat preplaćenog poreza bez pravne osnove zajedno s kamatama porezno tijelo je dužno vratiti osobi koja ga je platila, odnosno osobi kojoj je pravo na povrat poreza ustupljeno. Iznimno se taj povrat neće izvršiti, kako je to propisano odredbom stavka 6. istoga članka, ako porezni obveznik ima dospjelih, a nenaplaćenih poreza ili drugih javnih davanja koje naplaćuje porezno tijelo.
U skladu s naprijed navedenim odredbama, porezni obveznik je osoba koja može ustupiti svoje potraživanje nekoj drugoj osobi, a hoće li to ustupanje u smislu navedenih propisa biti obvezujuće za porezno tijelo, ovisi jesu li ispunjeni uvjeti iz članka 23. i članka 113. Općeg poreznog zakona.
Prema tome, Porezna uprava ne može unaprijed dati jednu opću suglasnost za provođenje ugovora o ustupanju, već se pri svakom takvom ugovoru kojim porezni obveznik ustupa svoje potraživanje s naslova poreza nekoj drugoj osobi, provjerava jesu li ispunjeni zakonski uvjeti da bi ugovor o ustupanju poreza bio obvezujući za Poreznu upravu.

Klasa:410-01/02-01/43 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 27.2.2002.

Plaćanje poreza na dodanu vrijednost na kataloge s cijenama kozmetičkih proizvoda 

U povodu pisma poduzeća "A", i pitanja o plaćanju poreza na dodanu vrijednost na kataloge s cijenama kozmetičkih proizvoda što ih prodaju njihovi zastupnici, a te kataloge dijele besplatno svojim zastupnicima odnosno kupcima, u nastavku odgovaramo.
Člankom 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95., 164/98., 105/99., 54/00. i 73/00.), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
U stavku 3. toga članka, propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća i na sve druge isporuke dobara i obavljene usluge bez naknade bez obzira kome su učinjene.
Prema navedenim odredbama, a u vezi s isporukom kataloga tj. davanjem kataloga bez naknade zastupnicima odnosno kupcima u svrhu prodaje proizvoda, takva isporuka podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost u smislu članka 2. stavka 1. točka l a) Zakona.

Klasa:410-19/02-01/15 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 25.1.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

U prilogu dopisa dostavljamo u vašu nadležnost zahtjev osobe "A" vlasnika obrta "B", koja traži da joj se prizna pravo na odbitak pretporeza za troškove školovanja odnosno stipendiranja djeteta.
Prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), porezni obveznik ima pravo na odbitak pretporeza tj. onog iznosa poreza koji su mu zaračunali njegovi dobavljači za isporučena dobra ili obavljene usluge koje je nabavio za svoju poduzetničku djelatnost, te poreza koji je platio pri uvozu dobara za poduzetničku djelatnost te poreza plaćenog prema odredbi članka 19. stavka 2. Zakona.
Prema tome, stipendija koju porezni obveznik isplaćuje svojoj kćerci ne može se priznati kao pretporez.
Stipendija koju isplati porezni obveznik do visine od 1250,00 kuna, a koja ima karakter potpore za vrijeme redovnog školovanja je porezno priznati izdatak kod utvrđivanja obveze poreza na dohodak od samostalne djelatnosti prema odredbama Zakona o porezu na dohodak ("Narodne novine", broj 127/00).
Molimo da o tome izvijestite stranku. 

Klasa:410-01/07-01/246 Ur. broj:513-07-21-01/07-2 Zagreb 13.3.2007.

Povrat poreza na dodanu vrijednost po Zakonu o vatrogastvu          

U predmetnom dopisu navodite da su zahtjev za povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost prema Naputku o povratu plaćenog poreza na dodanu vrijednost za nabavljenu opremu za obavljanje vatrogasne djelatnosti u 2006. godini (Narodne novine broj 33/06) podnijele pravne osobe iz članka 48. stavak 1. Zakona o vatrogastvu (Narodne novine br. 106/99 do 174/04) koje osim djelatnosti propisane člankom 1. toga Zakona obavljaju i druge djelatnosti koje podliježu oporezivanju u smislu članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine od broja 47/95 do 90/05) za koje su obveznici poreza na dodanu vrijednost.
         Budući da u navedenom slučaju te osobe sukladno članku 20. stavak 9. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članku 117. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine od broja 60/96 do 153//05) mogu odbiti samo pretporez sadržan u računima za primljena dobra i obavljene usluge što ih koriste za isporuke dobara i usluga u dijelu koji se odnosi na oporezive isporuke zatražili ste mišljenje o pravu na odbitak pretporeza koji nije mogao biti uključen u PDV obrasce, a odnosi se na obavljanje osnovne djelatnosti javnih vatrogasnih postrojbi, dobrovoljnih vatrogasnih društava i vatrogasnih zajednica?
         Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
         Prema odredbi članka 4. Naputka o povratu plaćenog poreza na dodanu vrijednost za nabavljenu opremu za obavljanje vatrogasne djelatnosti u 2006. godini nadležna ispostava područnog ureda Porezne uprave može priznati pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost samo javnim vatrogasnim postrojbama, dobrovoljnim vatrogasnim društvima i vatrogasnim zajednicama koje nisu upisane u Registar obveznika poreza na dodanu vrijednost i ne ostvaruju pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost kao pretporeza.
         Sukladno navedenom javne vatrogasne postrojbe, dobrovoljna vatrogasna društva i vatrogasne zajednice koje su upisane u Registar obveznika poreza na dodanu vrijednost ne mogu ostvariti pravo na povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost po računima za nabavu opreme u 2006. godini za obavljanje vatrogasne djelatnosti na temelju Naputka o povratu plaćenog poreza na dodanu vrijednost za nabavljenu opremu za obavljanje vatrogasne djelatnosti u 2006. godini.

Klasa:410-19/05-01/235 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 19.9.2005.

Pravo na odbitak pretporeza za stanove 

Gospođa "A, iz Ivanić Grada, obratila nam se s pitanjem o pravu na odbitak pretporeza za stanove koje je nabavila pravna osoba u svrhu povremenog smještaja svojih djelatnika na terenu u mjestu gdje se nalaze stanovi, na koje odgovaramo u nastavku.
Poduzetnik-porezni obveznik uz uvjete propisane u članku 20. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), i članku 104. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 77/04-ispravak) ima pravo odbiti pretporez sadržan u računima za nabavu dobara i usluga za poduzetničku djelatnost.
Odbitak pretporeza je moguć ako računi za primljena dobra ili obavljene usluge sadrže sve podatke propisane člankom 15. stavkom 3. Zakona, ako je isporuka dobara ili usluga primljena od drugog obveznika poreza na dodanu vrijednost i za primljene isporuke prema članku 20. Zakona nije isključeno pravo na odbitak pretporeza, a isporuka je obavljena poduzetniku u poduzetničke svrhe.
Prema naprijed navedenom porezni obveznik ne može odbiti pretporez za stanove nabavljene u nepoduzetničke svrhe ili za obavljanje djelatnosti koje su navedene u članku 11. Zakona.
Iz upita nije razvidno koju djelatnost obavlja porezni obveznik, te ne možemo dati precizniji odgovor na postavljeno pitanje.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/05-01/83 Ur. broj:513-07-21-01/05-3 Zagreb 8.7.2005.

Odbitak pretporeza 

Grad Korčula je dao na gospodarenje Centru za kulturu "Festival Korčula" (ustanova u vlasništvu Grada Korčule i Turističke zajednice Grada Korčule), svoj Dom kulture Liburna u Korčuli te ovlastio istog kao investitora nadogradnje i renoviranja. Grad osigurava financijska sredstva iz proračuna koja transferira Centru, Centar za kulturu je obveznik poreza na dodanu vrijednost. U sklopu objekta Doma kulture izvršiti će se nadogradnja dijela koji će biti budući poslovni prostor Gradske knjižnice. Nakon uređenja Dom kulture će se dijelom koristiti u komercijalne svrhe (sa zaračunavanjem poreza), a djelomično u dobrotvorne svrhe (bez zaračunavanja poreza). Postavljaju pitanje postoji li obveza Centra za kulturu da nakon završetka investicije dostavi konačni obračun izvedenih radova Gradu Korčuli ili se radi o potpori za nadogradnju i uređenje objekta?
Naše je mišljenje:
Iz upita se može zaključiti da se objekat nalazi u gospodarskom vlasništvu poreznog obveznika - Centra za kulturu. To pretpostavlja da se objekt vodi u poslovnim knjigama Centra za kulturu, koji snosi sve rizike i koristi uporabe imovine koja se nalazi u njegovom gospodarskom vlasništvu.
Prema odredbi članka 5. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 55/04) za raspolaganje dobrima je mjerodavno postojanje gospodarskog vlasništva, a ne posjeda kao stvarne vlasti nad dobrom. U tom smislu, porezni obveznik ima pravo na odbitak pretporeza za sva ulaganja na nadogradnji i renoviranju nekretnine koja se nalazi u njegovom gospodarskom vlasništvu, uz uvjete propisane odredbama članka 20. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 82/05) i članka 104. Pravilnika.
Prema navodima u upitu, transfer sredstava od strane Grada Korčule poreznom obvezniku-Centru za kulturu nije naknada za obavljenu isporuku već financijska potpora za nadogradnju i rekonstrukciju objekta koji je u gospodarskom vlasništvu Centra za kulturu.
Prema tome, ne postoji obveza da Centar za kulturu nakon završetka investicije dostavi konačni obračun obavljenih radova sa zaračunatim porezom na dodanu vrijednost jer Centar za kulturu nije s Gradom Korčulom ugovorio isporuku dobara (nekretnine) odnosno obavljanje građevinskih usluga, već je rekonstruirao i nadogradio nekretninu koja je u njegovom gospodarskom vlasništvu.
Napominjemo da je odbitak pretporeza u smislu odredbe članka 20. Zakona i članka 104. Pravilnika, moguć samo za primljene isporuke koje su poduzetnički motivirane i ako se radi o poduzetniku koji obavlja oporezive isporuke. U slučaju ako porezni obveznik obavlja dijelom oslobođene, a dijelom oporezive isporuke tada je prema odredbi članka 20. stavak 6. Zakona i članka 117. Pravilnika, obvezan podijeliti ulazni porez na dio koji se odnosi na oporezive isporuke za koje je moguć odbitak pretporeza i za oslobođene isporuke za koje nije moguć odbitak pretporeza. Ista takva podjela u smislu odredbe članka 20. Zakona i članka 104. Pravilnika je potrebna ako porezni obveznik isporučena dobra ili usluge koristi djelomično u nepoduzetničke, a djelomično u poduzetničke svrhe.
U upitu je naznačeno da će porezni obveznik-Centar za kulturu, objekt djelomično koristiti u komercijalne svrhe sa zaračunavanjem poreza na dodanu vrijednost te djelomično u dobrotvorne svrhe bez obračunavanja poreza.
Pretpostavljamo da se kod obavljanja usluga u dobrotvorne svrhe mislilo na obavljanje usluga bez naknade. U tom slučaju, porezni obveznik je temeljem odredbe članka 2. stavak 1. točka 3. Zakona, obvezan zaračunati porez na obavljenu uslugu.

Klasa:410-01/04-01/1813 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 7.12.2004.

PDV iskazan u računima za gradnju priznat kao pretporez 

U svezi s upitom Udruženja obrtnika kako unijeti osobnu imovinu u obrt da bi PDV iskazan u računima za gradnju bio priznat kao pretporez, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama članka 20. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov,, broj 47/95 do 82/04), pravo na odbitak pretporeza ima poduzetnik koji obavlja oporezive isporuke dobara i usluga uz ispunjenje uvjeta iz članka 104. stavak 1. i 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 55/04).
Jedan od tih uvjeta je da su dobra i usluge nabavljene za poduzetničke potrebe. Ako se nekretnina u privatnom vlasništvu obrtnika unese u poduzetničku imovinu obrta u skladu s odredbama članka 20. Zakona o porezu na dohodak (Nar. nov., broj 127/00 do 30/04) i članka 32., 34. i 41. Pravilnika o porezu na dohodak (Nar. nov, broj 140/03 do 169/04), tada se ona i u smislu propisa o porezu na dodanu vrijednost smatra poduzetničkom imovinom te porezni obveznik ima pravo na odbitak pretporeza za sve nabave dobara i usluga koje koristi za ulaganje u nekretninu koja mu služi za obavljanje oporezive djelatnosti.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/314 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 31.3.2003.

Odbitak pretporeza po računima dobavljača dobara i usluga 

Hrvatska udruga "A", obratila nam se za mišljenje o tome da li imaju pravo na odbitak pretporeza po računima dobavljača dobara i usluga koji se odnosi dijelom na neoporezivu djelatnost, a dijelom na drugu gospodarsku djelatnost, te da li se može odrediti omjer po kojem bi se izračunao dio pretporeza koji se može odbiti. Na upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 20. stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i članka 104. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisano je da poduzetnici koji dijelom obavljaju isporuke dobara i usluga oslobođene plaćanja poreza, a dijelom isporuke koje nisu oslobođene, imaju pravo na odbitak pretporeza u dijelu koji se odnosi na oporezive isporuke. U tom slučaju u knjigovodstvu ili izvanknjigovodstvenim evidencijama treba osigurati podatke o pretporezu koji se odnosi na oporezive i neoporezive isporuke dobara i usluga. Iznimno, ako poduzetnik ne može u knjigovodstvu ili izvanknjigovodstveno osigurati podatke o pretporezu koji se odnosi na oporezive odnosno neoporezive isporuke, pripadajuće iznose utvrđuje procjenom.
U skladu s navedenim ako udruga ima račun s obračunanim porezom na dodanu vrijednost za kupljena dobra ili obavljene usluge (režijski troškovi i slično) što će ih upotrijebiti djelomično za neoporezivu djelatnost ali i za gospodarsku djelatnost koja podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost, pretporez treba podijeliti razmjerno uporabi kupljenih dobara odnosno korištenju usluga u pojedinoj djelatnosti.

Klasa:410-19/02-01/250 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 31.3.2003.

Obračun poreza na dodanu vrijednost na prihode 

Društvo "A" postavilo nam je pitanje u svezi s obračunom poreza na dodanu vrijednost na prihode koje tržište vrijednosnica "B" ostvaruje u vidu članarine koju naplaćuje od članova - dioničara, a radi se o slijedećim uslugama koje tržište "B" pruža svojim članovima — informacije o uvrštavanju novih vrijednosnih papira na tržište, informacije o drugim članovima i izdavateljima, informacije o promjenama ustrojstva drugih članova i slične informacije koje su neophodne u ukupnom postupku trgovanja vrijednosnim papirima.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 11. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), porez na dodanu vrijednost ne plaća se na promet zlatnih poluga koje obavlja Hrvatska narodna banka, domaćih i stranih sredstava plaćanja, novčanih potraživanja, vrijednosnica i udjela u poduzećima.
Odredbom članka 69. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), propisano je da se vrijednosnicama iz članka 11. stavak 3. Zakona, smatraju vrijednosni papiri iz Zakona o izdavanju i prometu vrijednosnim papirima, državne obveznice i državni biljezi kao i usluge čuvanja i upravljanja vrijednosnim papirima, poslovi uvođenja vrijednosnih papira na burzu, usluge preuzimanja i plasiranja novih emisija vrijednosnih papira kao i posredničke usluge u svezi s ovim poslovima.
Mišljenja smo da se u ovom slučaju ne radi o članarini u smislu odredbe članka 20. stavak 1. i 3. Pravilnika, već o naknadi za obavljene usluge koje podliježu oporezivanju, budući da se kod usluga iz upita ne radi o uslugama koje su prema odredbi članka 11. stavak 3. Zakona i članka 69. stavak 3. Pravilnika, oslobođene poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/03-01/106 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 21.3.2003.

Pravo na odbitak pretporeza na temelju računa 

Poduzeće "A" postavilo nam je pitanje mogu li ostvariti pravo na odbitak pretporeza na temelju računa koji ne sadrži sve podatke o kupcu, već samo njegov porezni broj. Na upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 15. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da račun mora sadržavati slijedeće podatke: mjesto izdavanja, broj i nadnevak, ime (naziv), adresu i matični broj ili jedinstveni matični broj građana (porezni broj poduzetnika), koji je isporučio dobra ili obavio usluge (prodavatelja), ime (naziv), adresu i porezni broj poduzetnika kome su isporučena dobra ili obavljene usluge (kupca), količinu i uobičajeni trgovački naziv isporučenih dobara te vrstu i količinu obavljenih usluga, nadnevak isporuke dobara ili obavljenih usluga, iznos naknade (cijene) isporučenih dobara ili obavljenih usluga, razvrstane po poreznoj stopi, iznos poreza razvrstan po poreznoj stopi i zbrojni iznos naknade i poreza.
Prema članku 20. stavak 10. Zakona o porezu na dodanu vrijednost pretporez se može odbiti samo na temelju računa koji sadrže sve podatke iz članka 15. stavak 3. ovog Zakona.
U skladu s navedenim odredbama Zakona porezni obveznik ima pravo na odbitak pretporeza samo onda kada račun sadrži sve podatke koji su propisani člankom 15. stavak 3. Zakona.
Porezni obveznik koji ne ispostavlja račune sa svim potrebnim podacima bit će kažnjen novčanom kaznom za prekršaj sukladno članku 28. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost
Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita.

Klasa:410-01/02-01/1006 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 9.12.2002.

Obračunavanje poreza na dodanu vrijednost pri isporukama u slobodnu zonu 

Društvo Slobodna zona "A" d.o.o. postavilo nam je slijedeća pitanja u svezi s obračunavanjem poreza na dodanu vrijednost pri isporukama u slobodnu zonu i iz slobodne zone te o obvezi vođenja odvojenog knjigovodstva za poslovne prostore izvan slobodne zone.
1. Postavljeno je pitanje o pravu korisnika zone - domaćih pravnih osoba na odbitak pretporeza po ulaznim računima jer korisnici slobodne zone domaće pravne osobe ne mogu osigurati da im svi ulazni računi budu bez poreza (neki proizvodi se koriste i u zoni i izvan nje kao npr. automobili, prijenosna računala, mobilni telefoni i sl., neka dobra uopće ne ulaze na područje zone, carina na ulazu ne može ovjeriti račune za isporučene energente jer ih fizički ne može kontrolirati, neki isporučitelji zbog svog sustava ispostavljanja izlaznih računa i obračuna poreza nisu u mogućnosti ispostaviti račun bez poreza, u pojedinim slučajevima korisniku zone zbog financijskih aranžmana s dobavljačima, odgovara da primi račun s PDV-om itd.).
2. Kod isporuke robe proizvedene u zoni na područje Republike Hrvatske izvan zone prema postojećim carinskim propisima ne vrši se uvozno carinjenje, već se roba isporučuje temeljem kunskog računa korisnika zone koji je ispostavljen domaćem kupcu. Jedino u slučaju kada su u proizvodnji robe korištene strane komponente (postupak unutarnje proizvodnje) korisnik zone prije iznosa robe iz zone vrši uvozno carinjenje stranih komponenti i za njih plaća carinu i porez. Postavljaju pitanje obračunava li se na isporuku robe proizvedene u zoni od domaćih komponenti porez na dodanu vrijednost kada se ta roba prodaje na područje Republike Hrvatske?
3. Je li potrebno voditi odvojeno knjigovodstvo u smislu poreza na dobit kad korisnik zone izvan samog područja zone ima poslovne prostore na kojima ne ostvaruje nikakve prihode (upravna zgrada, vlastito skladište)?
Naše je mišljenje:
Ad.l. Temeljem odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), poreza na dodanu vrijednost nisu oslobođeni korisnici zone, već su poreza na dodanu vrijednost oslobođene isporuke dobara u slobodnu zonu te isporuke dobara unutar slobodne zone koje obavi porezni obveznik – isporučitelj dobara, kako je to propisano odredbom članka 13. stavak 1. točka 2. Zakona. Porezni obveznik – isporučitelj dobara u slobodnu zonu obvezan je osigurati dokaze (odgovarajuću carinsku dokumentaciju) o isporuci dobara u slobodnu zonu. 
Korisnicima zone – domaćim pravnim osobama koji su obveznici poreza na dodanu vrijednost prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost nije zabranjen odbitak pretporeza, za sve poduzetnički motivirane nabave dobara i usluga uz ispunjenje uvjeta za odbitak pretporeza iz članka 20. Zakona i članka 104. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novine», broj 60/96 do 54/01).
Odredba članka 112. stavak 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, kojom je dopušten odbitak pretporeza za isporuke dobara u slobodnu zonu odnosi se na porezne obveznike koji isporučuju dobra u slobodnu zonu, a te isporuke su oslobođene poreza temeljem odredbe članka 13. stavak 1. točka 2. Zakona. To nisu uvijek korisnici zone, već i druge osobe-porezni obveznici koji isporučuju dobra korisnicima zone.
Kad se radi o isporukama dobara u zonu, odredbama Zakona, nije propisana mogućnost da se porezni obveznik odrekne prava na porezno oslobođenje iz bilo kojih razloga (isporučitelji zbog sustava ispostavljanja računa ne mogu izdati račune bez obračunatog PDV-a ili ako korisniku zone odgovara zbog financijskih aranžmana sa svojim dobavljačem da primi ulazni račun s PDV-om).
Što se tiče ovjere od strane carinarnice pri isporuci energenata u slobodnu zonu, mišljenja smo da se može osigurati carinski nadzor nad količinama isporučenim u zonu, jer pretpostavljamo da se u zoni nalaze brojila odnosno mjerači utroška određenih energenata kad je riječ npr. o utrošku elek. energije, plina, grijanja i sl., a kada se korisniku zone isporučuju naftni derivati, ugljen i dr. u slobodnu zonu, tada postoji račun isporučitelja dobara kao ulazni dokument koji ovjerava ovlašteni carinski službenik.
Ad. 2. U slučaju kada se u zoni obavlja proizvodnja s domaćim materijalom, a korisnik zone takvu robu proizvedenu isključivo od domaćeg materijala prodaje drugom korisniku na području Republike Hrvatske, odredbama Zakona i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost nije propisano porezno oslobođenje od plaćanja PDV-a temeljem činjenice da se u zoni obavlja proizvodnja. Porezno oslobođenje je propisano samo za isporuke u slobodnu zonu i isporuke unutar zone (članak 13. stavak 1. točka 2. Zakona). Isporuke iz slobodne zone oslobođene su poreza jedino u slučaju kada se radi o izvoznim isporukama iz članka 13. stavak 1. točka 1. Zakona.
Ad.3. Prema odredbama članka 26. Zakona o slobodnim zonama ("Narodne novine", broj 44/96), korisnici zone su obvezni voditi knjigovodstvo za poslovanje u zoni ili odvojeno knjigovodstvo za dio svog poslovanja koje obavljaju u zoni. Ako se u konkretnom slučaju ukupno poslovanje poreznog obveznika obavlja u zoni bez obzira što je upravna zgrada ili skladište izvan područja zone, radi se o poslovanju u zoni za koje je porezni obveznik obvezan voditi knjigovodstvo. Ako se dio poslovanja odvija u zoni, a dio poslovanja izvan zone tada je porezni obveznik dužan voditi odvojeno knjigovodstvo za dio svog poslovanja koje obavlja u zoni od dijela poslovanja koji obavlja izvan zone.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/01-01/407 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 12.7.2002.

Odbitak pretporeza plaćenog pri uvozu na osnovi rješenja Carinske uprave 

U povodu traženja suglasnosti na mišljenje područnog ureda Krapina, a u vezi upita poreznog obveznika "A" ima li pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost plaćenog pri uvozu na osnovi rješenja Carinske uprave u slučajevima kada se pojavljuje kao jamac da će određena dobra biti pravovremeno ocarinjena ili ispravno razdužena na određenom graničnom prijelazu, u nastavku odgovaramo.
Suglasni smo s vašim odgovorom od 16. kolovoza 2001. godine, klasa: 410-19/01-02/72, ur.broj: 513-07-02-01-2, prema kojem nema zakonske osnove za priznavanje plaćenog poreza na dodanu vrijednost kao odbitka pretporeza poreznom obvezniku "A", budući da u navedenim slučajevima nisu zadovoljeni svi zakonski uvjeti propisani za odbitak pretporeza pri uvozu prema članku 105. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96. do 54/01.).
Napominjemo, da je u navedenom slučaju, prema članku 51. stavak 10. Pravilnika, poduzetniku -špediteru porez na dodanu vrijednost prolazna stavka jer je poduzetnik - špediter platio porez na dodanu vrijednost pri uvozu u ime i za račun korisnika uvoza.
Prema tome, za plaćeni iznos poreza na dodanu vrijednost špediter - poduzetnik tereti korisnika uvoza koji je dobra uvezao u poduzetničke svrhe i koji ima pravo na odbitak pretporeza, tj. poraza plaćenog pri uvozu.

Klasa:410-19/02-01/204 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb27.6.2002.Pravo na odbitak pretporeza za porez na dodanu vrijednost U povodu traženja suglasnosti na mišljenje područnog ureda Pazin, a u vezi pitanja poreznog obveznika "A", da mu se u obračunskom razdoblju kada je nastala porezna obveza pri uvozu prizna pravo na odbitak pretporeza za porez na dodanu vrijednost koji je uplatio u narednom obračunskom razdoblju, te da mu se izvrši prijeboj obračunanih zateznih kamata zbog nepravovremene uplate poreza sa iznosom vraćenog pretporeza , odgovaramo u nastavku.
Suglasni smo s vašim odgovorom od 09. travnja 2001. godine, klasa 410-19/01-02/16. ur.broj: 513-07-18/01-2, prema kojem se u prethodnom obračunskom razdoblju ne može priznati kao pretporez iznos poreza na dodanu vrijednost koji je plaćen u narednom obračunskom razdoblju.
S obzirom da, prema članku 7. stavak 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), porezna obveza pri uvozu dobara nastaje danom nastanka carinskog duga, a porez obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi carinski postupak zajedno s obračunom i naplatom carinskog duga, prema propisima o obračunu i naplati carinskog duga, porazni obveznik je bio dužan platiti porez na dodanu vrijednost u propisanom roku.
Plaćeni porez na dodanu vrijednost pri uvozu, prema članku 20. stavak 2. Zakona, porezni obveznik može odbiti kao pretporez u obračunskom razdoblju kada ga je platio.
U ovom slučaju porezni obveznik je zakasnio s uplatom poreza pa su mu obračunate zatezne kamate prema Zakonu o zateznim kamatama ("Narodne novine", broj 28/96), i stoga nema osnove da se izvrši prijeboj obračunanih zateznih kamata sa iznosom vraćenog pretporeza. 

Klasa:410-19/02-01/238 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 18.6.2002.

Nadzorom osporeno pravo na povrat 

Na vaš dopis pod gornjim brojem u vezi s pitanjem poreznog obveznika "A", odgovaramo u nastavku.

U dopisu poreznog obveznika koji ste nam dostavili radi tumačenja (bez zapisnika o obavljenom nadzoru) riječ je o tome da je imenovanom obvezniku inspekcijskim nadzorom Područnog ureda Zagreb osporeno pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost i utvrđena obveza plaćanja toga poreza. Navodi se da su temeljem računa davatelja usluga, obrtničke radnje "B", za koju nisu znali da nije u sustavu poreza na dodanu vrijednost, odbili pretporez. Mišljenja su da porezom na dodanu vrijednost treba zadužiti samo izdavatelja računa koji nije imao pravo na računima iskazati porez na dodanu vrijednost, jer zaduživanje porezom na dodanu vrijednost isporučitelja usluga i korisnika usluga znači dvostruko oporezivanje porezom na dodanu vrijednost.
Odredbom članka 20. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 127/00) propisano je da ako porezni obveznik u nekom računu izdvojeno iskaže porez na dodanu vrijednost premda to nije ovlašten učiniti (članak 15. stavak 5.), tada primatelj dobara i usluga ne može odbiti iskazani porez kao pretporez.
Iz navedenoga proizlazi da je naplata poreza na dodanu vrijednost od isporučitelja dobara i usluga koji je u ispostavljenim računima neovlašteno iskazao porez na dodanu vrijednost i osporavanje odbitka pretporeza primatelju računa, odnosno korisniku dobara i usluga, u skladu s prethodno navedenim odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost i da nije riječ o dvostrukom oporezivanju, kako obveznik navodi u dopisu.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa:410-01/02-01/56 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 19.3.2002.

Odbitak ukupnog pretporeza za teretno vozilo kupljeno putem financijskog leasinga 

U svezi s upitom gospodina "A" o mogućnosti odbitka ukupnog pretporeza za teretno vozilo kupljeno putem financijskog leasinga od društva "B" iz Zagreba, uz plaćanje 30% cijene odmah, a ostatak u 36 rata, odgovaramo u nastavku.
U skladu s odredbom članka 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost („Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i članka 42. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) kod financijskog najma, porezna obveza za ukupnu vrijednost najma nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je isporučeno dobro — predmet najma.
Budući da je u poreznom smislu obavljena isporuka predmeta financijskog najma, za leasing društvo je nastala obveza PDV- na ukupnu vrijednost predmeta najma, bez obzira što nije naplaćena naknada za isporučeno dobro.
Prema odredbi članka 17. stavak 3. Zakona obveznik poreza na dohodak, porez na dodanu vrijednost obračunava prema primljenim (naplaćenim) naknadama. Porezni obveznik koji PDV-e plaća prema naplaćenim naknadama ima pravo na odbitak pretporeza ako je plaćen, kako je to propisano odredbom članka 17. stavak 5. Zakona.
U skladu s navedenim, obrtnik-obveznik poreza na dohodak može odbiti pretporez, tek
onda kada je taj pretporez plaćen, što u konkretnom slučaju znači odbitak pretporeza prema dinamici plaćanja, a ne mogućnost odbitka punog iznosa pretporeza iskazanog u računu za isporuku dobra. 

Klasa:410-19/02-01/8 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 14.3.2002.

Obračunavanje i plaćanje poreza na dodanu vrijednost te pravo na odbitak pretporeza pri korištenju dobara i usluga za privatne potrebe 

U povodu pisma Hrvatske zajednice "A", u vezi s pitanjem obračunavanja i plaćanja poreza na dodanu vrijednost te pravom na odbitak pretporeza pri korištenju dobara i usluga za privatne potrebe - vlastitu potrošnju i kod stvaranja rashoda po osnovi reprezentacije i korištenja osobnih automobila, u nastavku odgovaramo.
Podnositelj zahtjeva navodi, da se u praksi različito tumači pravo na odbitak pretporeza po računima za vlastitu potrošnju i računima za reprezentaciju odnosno korištenje osobnih vozila za vlastite (privatne) potrebe, tako da neki porezni obveznici smatraju ako ne koriste pravo na odbitak pretporeza po tim računima, da ne moraju niti zaračunati porez na dodanu vrijednost pri korištenju dobara i usluga za vlastite potrebe.
Uz navedenu činjenicu podnositelj zahtjeva - Hrvatska zajednica "A" navodi, da prema odredbama članka 112. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj, 60/96 do 54/01), porezni obveznik ne može odbiti pretporez sadržan u računima za primljena dobra i obavljene usluge koje će biti namijenjene za vlastitu potrošnju, što povezuje s člankom 117. Pravilnika, koji propisuje podjelu pretporeza za isporuke po kojima je dopušten odbitak pretporeza i za isporuke po kojima je isključen odbitak pretporeza, pa iznose pretporeza treba podijeliti na dio koje se može odbiti i na dio koje se ne može odbiti.
U vezi s navedenim naše mišljenje je sljedeće:
Članak 2. stavak 1. točke 2a. 2b. i 2c. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95, 164/98, 105/99, 54/00 i 73/00), propisuje da se porez na dodanu vrijednost između ostalog plaća i na vlastitu potrošnju. Vlastitom potrošnjom smatra se izuzimanje dobara iz vlastitog poduzeća (gospodarske djelatnosti) za privatne potrebe, korištenje usluga svoga poduzeća za privatne potrebe te stvaranje rashoda po osnovi reprezentacije i korištenja osobnih automobila i drugih sredstava za osobni prijevoz koji se ne mogu odbiti pri oporezivanju dohotka odnosno dobiti.
U skladu s odredbama članka 2. stavaka 1. točke 2c. Zakona, članak 26. stavak 1. Pravilnika, propisuje da rashodi koji se smatraju vlastitom potrošnjom i podliježu oporezivanju s osnova izdataka reprezentacije iznose 70% i 30% izdataka u svezi s vlastitim ili unajmljenim osobnim vozilima i drugim sredstvima za osobni prijevoz poduzetnika, poslovodnih i drugih zaposlenih osoba.
Kad je riječ o vlastitoj potrošnji, porezni obveznik ne može unaprijed odrediti koliko će biti isporučeno dobara i usluga iz gospodarske djelatnosti za vlastite potrebe, pa nije moguće iz ukupnog pretporeza, što ga koristi u cjelokupnoj gospodarskoj djelatnosti pri nabavi dobara i usluga, izdvojiti dio pretporeza što se odnosi na vlastitu potrošnju dok se stvarno dobra i usluge ne koriste za vlastite potrebe.
Kod izdataka za reprezentaciju, oporezivanju porezom na dodanu vrijednost podliježe 70% od ukupnih troškova reprezentacije i 30% od ukupnih troškova izdataka za korištenje vozila u privatne svrhe. Cjelokupno iskazan pretporez po ulaznim računima porezni obveznik odbija od ukupno iskazanih troškova u obračunskom razdoblju, pa tek nakon odbitka pretporeza od ukupnih iskazanih troškova izdvaja se određeni postotak bez prava na odbitak pretporeza - vlastita potrošnja koja podliježe oporezivanju.
Stoga, u svim slučajevima vlastite potrošnje iz članka 2. stavka 1. točke 2a. 2b. i 2c. Zakona, porezni obveznici su dužni obračunati porez na dodanu vrijednost nakon odbitka pretporeza po računima u kojima je zaračunan porez a odnose se na vlastitu potrošnju. Radi osiguravanja podataka o računima koji se odnose na vlastitu potrošnju, odredbama članka 129. stavak 6. Pravilnika propisano je da porezni obveznici moraju voditi posebnu Knjigu primljenih računa (U-RA) i Knjigu izlaznih računa (I-RA) za isporuke dobara i usluga koje se u smislu navedenog članka Zakona smatraju vlastitom potrošnjom.
Napominjemo, da se spomenute odredbe članka 112. Pravilnika, koje propisuju da porezni obveznik ne može odbiti pretporez sadržan u računima za primljena dobra i obavljene usluge, što ih Hrvatska zajednica "A" u svome pismu povezuje s vlastitom potrošnjom i s člankom 117. Pravilnika, koji propisuje podjelu pretporeza prema isporukama za koje je dopušten odnosno nije dopušten odbitak pretporeza pa se iznosi pretporeza moraju razmjerno podijeliti, - ne odnose na vlastitu potrošnju, nego se odnose na isporuke:
1. dobara i usluga koje su oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost u tuzemstvu prema članku 11. Zakona,
2. u inozemstvu koje bi bile oslobođene od poreza da su obavljene u tuzemstvu, i
3. bez naknade, koje bi bile oslobođene od poreza.
Odgovor proslijedite podnositelju zahtjeva. 

Klasa:410-19/06-01/166 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb 5.10.2006.

Tumačenje o pravu na povrat pdv-a 

Društvo "A" d.d., zatražilo je tumačenje o pravu na povrat poreza na dodanu vrijednost. Naime, društvo "B" platilo je za društvo "C" porez na dodanu vrijednost za uslugu koju je društvu "C" obavio inozemni poduzetnik. U vezi navedenog postavljena su pitanja:

1. Tko u ovom slučaju ima pravo na odbitak pretporeza, društvo "B" koje je stvarno platilo porez na dodanu vrijednost ili društvo "C" u čije je ime porez plaćen i koje je bilo obveznik plaćanja poreza?

2. Može li Porezna uprava temeljem ugovora o ustupu potraživanja sklopljenog između društva "B" i društva "C" plaćeni porez na dodanu vrijednost vratiti društvu "B"?

Na postavljena pitanja odgovaramo u nastavku.

1. Pravo na odbitak pretporeza prema odredbama članka 20. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), mogu ostvariti poduzetnici - porezni obveznici uz ispunjenje propisanih uvjeta da su primili dobra ili usluge za obavljanje svoje poduzetničke djelatnosti, da računi za primljena dobra i usluge sadrže sve podatke propisane člankom 15. stavak 3. Zakona, temeljem dokaza o uplati poreza u slučaju iz članka 19. stavak 2. ovog Zakona te da za primljene isporuke prema članku 20. Zakona nije isključeno pravo na odbitak pretporeza. 

Prema članku 110. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05), poduzetnik koji koristi uslugu inozemnog poduzetnika i plati porez prema članku 19. stavak 2. ovog Zakona ima pravo na odbitak pretporeza ako su ispunjeni sljedeći uvjeti: račun mora izdati poduzetnik koji ima sjedište u inozemstvu, porez mora biti plaćen na propisani uplatni račun, tuzemni poduzetnik mora na računu zabilježiti iznos obračunanog i uplaćenog poreza.

Odredbom članka 21. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da porezni obveznik koji u obračunskom razdoblju ima pravo na odbitak pretporeza, čiji je iznos veći od njegove porezne obveze, ima pravo na povrat te razlike.

Pravo na odbitak pretporeza je pravo koje uz ispunjenje propisanih uvjeta ima porezni obveznik i ono ne može ovisiti o načinu i izvoru financiranja isporuka odnosno usluga koje plaća primatelj isporuke ili usluge. Stoga neovisno o tome što je u konkretnom slučaju porez na dodanu vrijednost za društvo "C" stvarno platilo društvo "B", pravo na odbitak pretporeza ima društvo "C" temeljem dokaza o uplati poreza na propisani uplatni račun.

2. Odredbom članka 23. Općeg poreznog zakona (Narodne novine, broj 127/00, 86/01 i 150/02), prava iz porezno dužničkog odnosa, kao što su primjerice pravo na povrat poreza, pravo na povrat iznosa koji je na ime poreza za dužnika platio porezni jamac i pravo na povrat kamata, mogu se ustupiti, založiti i zaplijeniti.

Ustupatelj prava dužan je dostaviti Poreznoj upravi ugovor o ustupu u roku od tri dana od dana njegova sklapanja. Ugovor o ustupanju Porezna uprava ne supotpisuje ali je on obvezujući za porezno tijelo osim ako se nad ustupateljem ne provodi ovrha.

Prema odredbi članka 113. stavak 5. Općeg poreznog zakona, povrat preplaćenog poreza bez pravne osnove zajedno s kamatama, porezno tijelo dužno je vratiti osobi koja ga je platila, odnosno osobi kojoj je pravo na povrat ustupljeno. Iznimno, stavkom 6. ovoga članka propisano je da se povrat neće izvršiti ako porezni obveznik ima dospjelih a nenaplaćenih poreza ili drugih javnih davanja koje naplaćuje porezno tijelo.

U skladu s navedenim, porezni obveznik je osoba koja svoje potraživanje može ustupiti nekoj drugoj osobi, a hoće li to ustupanje biti obvezujuće za porezno tijelo ovisi o tome jesu li ispunjeni uvjeti iz članka 23. i članka 113. Općeg poreznog zakona.

Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/06-01/77 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb18.4.2006.Povrat plaćenog PDV-a za nabavljenu opremu za obavljanje vatrogasne djelatnosti Navedenim dopisom obratili ste nam se u vezi povrata poreza na dodanu vrijednost za nabavljenu opremu za obavljanje vatrogasne djelatnosti. Postavljena su slijedeća pitanja:

1. Kada izvršiti povrat poreza na dodanu vrijednost za nabavljenu opremu, ako je račun ispostavljen primjerice u 2002. godini, a plaćen u 2005. godini?

2. Kako postupiti prilikom povrata poreza na dodanu vrijednost za opremu - vozilo nabavljeno temeljem ugovora o financijskom leasingu, račun za cjelokupni iznos ispostavljen je u 2004. godini, a plaćanje se vrši u ratama (60 rata) te se za svaku ratu tijekom godine ispostavljaju računi koji sadrže glavnicu i kamate sa obračunanim porezom na dodanu vrijednost?

U vezi navedenoga u nastavku odgovaramo.

1. Obzirom da iz prvog pitanja zaključujemo da je oprema za obavljanje vatrogasne djelatnosti nabavljena u 2002. godini, kada je račun i ispostavljen, napominjemo da pri nabavi opreme u 2002. godini Zakonom o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2002. godinu nije bila propisana mogućnost povrata plaćenog poreza na dodanu vrijednost po računima za nabavu opreme javnim vatrogasnim postrojbama, dobrovoljnim vatrogasnim društvima i vatrogasnim zajednicama, pa za to razdoblje nije moguće izvršiti povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost, neovisno o tome što je račun plaćen u 2005. godini.

2. Prema odredbi članka 32. stavak 1. Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2004. godinu (Narodne novine, broj 31/04 i 104/04) propisano je da će se plaćeni porez na dodanu vrijednost po računima za nabavu opreme u 2004. godini za obavljanje vatrogasne djelatnosti vratiti na teret prihoda poreza na dodanu vrijednost, javnim vatrogasnim postrojbama, dobrovoljnim vatrogasnim društvima i vatrogasnim zajednicama. U vezi povrata plaćenog poreza na dodanu vrijednost za vatrogasnu opremu nabavljenu u 2004. godini Ministarstvo financija donijelo je Naputak o načinu povrata plaćenog poreza na dodanu vrijednost klasa: 410-19/04-01/253, ur. broj: 513-05-/03-4 od 20. listopada 2004. godine. Temeljem navedenog Naputka javne vatrogasne postrojbe, dobrovoljna vatrogasna društva i vatrogasne zajednice mogle su ostvariti pravo na povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost za opremu nabavljenu u razdoblju od 1. siječnja do 31. prosinca 2004. godine.

Obzirom da je u konkretnom slučaju vatrogasno vozilo nabavljeno u 2004. godini, temeljem ugovora o financijskom leasingu, kada je bila na snazi odredba o povratu plaćenog poreza na dodanu vrijednost za nabavljenu vatrogasnu opremu u smislu članka 32. stavak 1. Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2004. godinu smatramo da se može; ostvariti pravo na povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost temeljem plaćanih rata u 2004. godini za vatrogasno vozilo na leasing.

Za rate plaćene u 2005. godini ostvaruje se pravo na povrat plaćanog poreza na dodanu vrijednost prema članku 31. stavak 3. Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2005. godini (Narodne novine, broj 171/04).

Prema tome razvidno je da Naputkom o povratu plaćenog poreza na dodanu vrijednost za nabavljenu opremu za obavljanje vatrogasne djelatnosti u 2005. godini (Narodne novine, broj 56/05), nije isključena mogućnost povrata poreza ako je oprema nabavljena 2004. godine, a plaća se i u 2005. godini temeljem ispostavljenih računa za mjesečne rate. 

Klasa:410-19/06-01/5 Ur. broj:513-07-21-01/06-2 Zagreb12.1.2006.Povrat poreza na dodanu vrijednost javnim vatrogasnim postrojbama, vatrogasnim zajednicama i dobrovoljnim vatrogasnim društvima za 2004. godinu Dobrovoljno vatrogasno društvo "A", uputilo nam je zahtjev za povrat poreza na dodanu vrijednost plaćenog po računima za nabavu opreme za obavljanje vatrogasne djelatnosti u 2004. godini. U zahtjevu navode da su zakasnili predati zahtjev za povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost, ali su mišljenja da nisu izgubili pravo na ostvarenje povrata, jer od stečenog prava nije protekao rok zastare.
Na postavljen upit očitujemo se u nastavku.
Člankom 32. stavkom 1. Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2004. godinu (Narodne novine, br. 31/04 i 104/04) propisano je da će se plaćeni porez na dodanu vrijednost, po računima za nabavu opreme u 2004. godini za obavljanje vatrogasne djelatnosti, vratiti na teret prihoda poreza na dodanu vrijednost javnim vatrogasnim postrojbama, dobrovoljnim vatrogasnim društvima i vatrogasnim zajednicama.
Radi jedinstvenog postupanja glede povrata plaćenog poreza na dodanu vrijednost vatrogasnim postrojbama, dobrovoljnim vatrogasnim društvima i vatrogasnim zajednicama u 2004. Ministarstvo financija dalo je Obavijest o načinu povrata plaćenog poreza na dodanu vrijednost klasa: 410-19/04-01/253, ur. broj: 513-05-/03-4 od 20. listopada 2004. godine, prema kojoj se pravo na povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost u 2004. ostvaruje za nabavu opreme u razdoblju od 1. siječnja do 31. prosinca 2004., a zahtjev se može podnijeti najkasnije do 31 siječnja 2005. za opremu nabavljenu do 31. prosinca 2004.
Sukladno navedenom podnositelj zahtjeva za povrat poreza na dodanu vrijednost po računima za nabavu opreme u 2004. godini za obavljanje vatrogasne djelatnosti ne može ostvariti pravo na povrat toga poreza po zahtjevu podnesenom nakon roka utvrđenog u predmetnoj Obavijesti Ministarstva financija, donesenoj na temelju Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2004. godinu, s obzirom da taj povrat tereti prihode Državnog proračuna za 2004. godinu.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita. 

Klasa:410-19/05-01/294 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 11.11.2005.

Mogućnost povrata poreza na dodanu vrijednost inozemnom poduzetniku 

Poduzeće "A" Zagreb d.o.o., iz Zagreba, obratilo nam se sa upitom o mogućnosti povrata poreza na dodanu vrijednost inozemnom poduzetniku, koji mu je zaračunao tuzemni poduzetnik za obavljenu uslugu prijevoza i carinskog posredovanja u tuzemstvu. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Članak 21. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br, 47/95 do 90/05), određuje da Ministar financija može propisati način povrata pretporeza inozemnim poduzetnicima.
Člankom 126a. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 77/04-ispravak), propisano je da pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost imaju inozemni poduzetnici koji izlažu na sajmovima u tuzemstvu. Pravo na povrat imaju inozemni poduzetnici koji na području Republike Hrvatske nemaju sjedište niti prebivalište, poslovnu upravu, podružnicu ili drugu poslovnu jedinicu.
Člancima 126a. do 126h. Pravilnika, propisane su određene usluge vezane za izlaganje na sajmovima na koje inozemni poduzetnici imaju pravo povrata poreza na dodanu vrijednost, te postupak povrata poreza na dodanu vrijednost.
Zakon o porezu na dodanu vrijednost ne propisuje mogućnost povrata poreza na dodanu vrijednost inozemnim poduzetnicima za druge vrste usluga koje su im obavili tuzemni poduzetnici. U skladu s navedenim ne može se ostvariti pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost za usluge koje su obavili tuzemni poduzetnici inozemnim poduzetnicima, ako se ne radi o uslugama vezanim za izlaganje na sajmovima.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/04-01/278 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 21.9.2004.

Zahtjev za povrat poreza na dodanu vrijednost na temelju osobne iskaznice 

Poduzeće "A", obratilo nam se s upitom o tome može li se kupcu - stranom državljaninu ispuniti zahtjev za povrat poreza na dodanu vrijednost ( obrazac PDV-P) na temelju osobne iskaznice, obzirom da primjerice državljani Republike Slovenije, Bosne i Hercegovine i Italije mogu ući u Republiku Hrvatsku s osobnom iskaznicom.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama članka 21. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) propisano je da kupac strani državljanin koji u okviru osobnog putničkog prometa, iznosi dobra kupljena u tuzemstvu ima pravo tražiti povrat poreza na dodanu vrijednost za iznesena dobra ako je iznos svakog pojedinačnog računa viši od 500,00 kuna. To pravo na povrat ne vrijedi za naftne derivate. Zahtjev za povrat poreza strani državljanin mora podnijeti u roku od 6 mjeseci od dana izdavanja računa.
Odredbama članka 120. do 126. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 55/04) propisan je način povrata poreza na dodanu vrijednost kupcima stranim državljanima u okviru putničkog prometa. U članku 124. stavak 1. Pravilnika propisano je da je carinarnica obvezna prije ovjere popunjenog obrasca PDV-P utvrditi, između ostalog, da li podaci iz putovnice ili osobne iskaznice odgovaraju podacima iz obrasca PDV-P.
Shodno navedenom, obrazac PDV-P može se ispuniti i na temelju osobne iskaznice kupca - stranog državljanina.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/03-01/389 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 9.1.2004.

Pravo na ostvarenje povrata poreza na dodanu vrijednost stranim državljanima 

Dostavili ste nam na rješavanje predstavku tvrtke "A", koja se odnosi na pravo ostvarenja povrata poreza na dodanu vrijednost stranim državljanima kada iznose dobra kupljena u tuzemstvu s obzirom na različita tumačenja o namjeni kupljenih dobara - da li imaju profesionalnu ili osobnu namjenu.
U svezi navedenoga, napominjemo da je člankom 21. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) i člankom 120. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 198/03) propisano da kupac - strani državljanin koji u okviru osobnog putničkog prometa iznosi dobra kupljena u tuzemstvu ima pravo tražiti povrat poreza na dodanu vrijednost za izvezena dobra, ako je iznos svakog pojedinačnog računa viši od 500,00 kuna. Navedene odredbe Zakona i Pravilnika ne određuju što se smatra osobnim putničkim prometom. 

Klasa:410-19/03-01/428 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 17.12.2003.

Preknjižavanje pretplate po PDV-u na obvezu PDV-a pri uvozu 

Društvo "A", obratilo nam se s upitom postoji li mogućnost preknjižavanja pretplate po PDV-u na obvezu PDV-a pri uvozu, na koje odgovaramo.
Prema odredbama članka 7. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), porezni obveznik je dužan platiti porez pri uvozu dobara zajedno s carinskim dugom, a porez obračunava i naplaćuje carinarnica koja provodi carinski postupak.
Prema odredbi članka 21. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, porezni obveznik koji u obračunskom razdoblju ima pravo na odbitak pretporeza, čiji je iznos veći od njegove porezne obveze, ima pravo na povrat te razlike.
Porezni obveznik može pravo na povrat poreza (pretporeza) ustupiti na način i uz uvjete propisane odredbama članka 23. i članka 113. Općeg poreznog zakona ("Narodne novine", broj 127/00, 86/01-ispravak i 150/02).
Stranku je potrebno uputiti da se s predmetnim zahtjevom obrati u ispostavu Porezne uprave, koja će utvrditi udovoljava li zahtjev uvjetima propisanim odredbama Općeg poreznog zakona. 

Klasa:410-19/03-01/387 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 26.11.2003.

Povrat poreza na dodanu vrijednost stranim državljanima 

Društvo "A", obratilo nam se s upitom postoji li mogućnost povrata poreza na dodanu vrijednost stranim državljanima nakon isteka roka od šest mjeseci od datuma izdavanja računa.
Odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama članka 21. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) kupac strani državljanin, koji u okviru osobnog putničkog prometa iznosi dobra kupljena u tuzemstvu ima pravo tražiti povrat poreza na dodanu vrijednost za iznesena dobra ako je iznos svakog pojedinačnog računa viši od 500,00 kuna. To pravo na povrat ne vrijedi za naftne derivate. Zahtjev za povrat poreza strani državljanin mora podnijeti u roku 6 mjeseci od dana izdavanja računa.
Odredbama članka 120. do 126. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 58/03) propisan je način povrata poreza na dodanu vrijednost kupcima stranim državljanima u okviru putničkog prometa. U članku 123. stavak 1. Pravilnika propisano je da se kupcu ili podnositelju zahtjeva vraća plaćeni porez na dodanu vrijednost ako u roku od šest mjeseci od dana izdavanja računa dostavi ovjereni izvornik obrasca PDV-P prodavatelju od kojega je kupio dobro. Ovjereni izvornik obrasca PDV-P predstavlja zahtjev za povrat poreza.
Navedenim odredbama Zakona i Pravilnika propisano je na koji način i u kojim rokovima kupci strani državljani ostvaruju pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost. S obzirom na navedeno povrat poreza kupcima stranim državljanima moguć je samo ako su ispunjeni propisani uvjeti.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/03-01/83 Ur. broj:513-07/03-4 Zagreb 15.9.2003.

Povrat poreza na dodanu vrijednost plaćenog pri uvozu automobila za invalidnu osobu 

Gospođa "A", obratila nam se s pitanjem o povratu poreza na dodanu vrijednost plaćenog pri uvozu automobila za invalidnu osobu.
Stranku je potrebno izvijestiti o slijedećem:
Prema Zaključku Hrvatskog sabora od 12. lipnja 2002. godine, Vlada Republike Hrvatske je zadužena da predloži akte kojima će utvrditi kriterije za refundaciju plaćenog poreza na dodanu vrijednost koji su određene kategorije osoba s invaliditetom (osobe sa 100% tjelesnog oštećenja ili s najmanje 80% tjelesnog oštećenja funkcije organa za kretanje), platile pri kupnji automobila.
Vlada Republike Hrvatske je na sjednici održanoj 12. rujna 2002. godine donijela zaključak kojim je Ministarstvo rada i socijalne skrbi zaduženo da u suradnji s Ministarstvom financija predloži potrebne akte kojima će se utvrditi kriteriji za refundaciju poreza na dodanu vrijednost. Sredstva za refundaciju planirana su prema odluci Vlade Republike Hrvatske na pozicijama Ministarstva rada i socijalne skrbi.
Povrat poreza na dodanu vrijednost navedenim osobama prema odluci Vlade Republike Hrvatske, nije povrat poreza na dodanu vrijednost koji se odvija u okviru sustava oporezivanja prometa dobara i usluga porezom na dodanu vrijednost, uređenog odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost i Porezna uprava nije nadležna za taj povrat.
Radi se o naknadnom sufinanciranju nabave osobnih automobila osobama s invaliditetom, koje ima karakter socijalnog davanja osobama s posebnim potrebama, a visina naknade je utvrđena u visini plaćenog poreza na dodanu vrijednost.
Refundacija sredstava u visini plaćenog poreza će se realizirati s pozicija Ministarstva rada i socijalne skrbi, a prema našim informacijama u Ministarstvu rada i socijalne skrbi u tijeku je izrada kriterija i uputa za provođenje povrata sredstava osobama s invaliditetom.
Prema tome, uputite stranku da se sa zahtjevom za povrat obrati Ministarstvu rada i socijalne skrbi.

Klasa:410-19/02-01/408 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 20.5.2003.

Povrat poreza na dodanu vrijednost Hrvatska 

Elektroprivreda obratila nam se s upitom može li pravo na povrat poreza na dodanu vrijednost iskoristiti u trenutku predaje prijave poreza na dodanu vrijednost, a ne nakon petnaest dana.
Odgovaramo u nastavku.
Prema članku 21. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne Novine, od broja 47/95 do 73/00) porezni obveznik koji u obračunskom razdoblju ima pravo na odbitak pretporeza, čiji je iznos veći od njegove porezne obveze, ima pravo na povrat te razlike. Porezna uprava obvezna je vratiti tu razliku u roku 15 dana od dana predaje prijave.
U skladu s navedenim Porezna uprava obvezna je vratiti razliku poreza na dodanu vrijednost u propisanom roku od 15 dana.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate podnositelja upita.

Opaska: izmjenom Zakona rok je produžen na 30 dana..

Klasa:410-19/03-01/167 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 13.5.2003.

Povrat poreza na dodanu vrijednost za kupljenju opremu za obavljanje poljoprivrednih djelatnosti 

Gospodin "A" postavio nam je upit ima li pravo kao hrvatski branitelj na povrat poreza na dodanu vrijednost za kupljenu opremu za obavljanje poljoprivredne djelatnosti koju je kupio 27. studenog 2001. godine, a od Ministarstva hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata dobio je 23. siječnja 2002. potvrdu o pravu na korištenje carinske i porezne olakšice.
Odgovaramo u nastavku.
Člankom 47. Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji (Narodne novine, od broja 94/01 do 122/02) propisana je carinska i porezna olakšica, pod kojom se razumije oslobođenje od plaćanja carine i posebnog poreza za nabavljanje strojeva i opreme pri uvozu ili kupnji u tuzemstvu, a za obavljanje registrirane djelatnosti i obavljanje poljoprivredne djelatnosti u obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu. Oslobođenje se odnosi i na porez na dodanu vrijednost, na način da se porez na dodanu vrijednost ne obračunava pri kupnji opreme za obavljanje djelatnosti. Naputkom Ministarstva financija klasa: 413-04/01-05/283 od 27. studenog 2001. pojašnjava se da se carinska i porezna olakšica ostvaruje temeljem ovjerenoga popisa-specifikacije opreme i strojeva, koja se namjerava uvesti ili kupiti u tuzemstvu. Uz zahtjev za ovjeru popisa-specifikacije opreme i strojeva potrebno je između ostalog imati i potvrdu Ministarstva hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji o statusu korisnika olakšice.
Obzirom da prilikom kupnje navedenog stroja, 27. studenog 2001. porezni obveznik nije priložio potvrdu Ministarstva hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata (koju je dobio naknadno 23. siječnja 2002.) te nije imao uvjete za oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost, a za naknadno oslobađanje plaćenoga poreza na dodanu vrijednost nema zakonske mogućnosti.
Molimo da o navedenom izvijestite stranku. 

Klasa:410-19/03-01/138 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 9.4.2003.

Povrat robe iz inozemstva 

U predmetnom dopisu navodite da je carinskim propisima predviđena mogućnost oslobođenja od plaćanja carine za domaću robu koja je bila izvezena iz carinskog područja Republike Hrvatske i koja se u istom stanju kakvom je izvezena, u roku tri godine, vraća u tuzemstvo. Zatražili ste mišljenje o nastanku obveze plaćanja poreza na dodanu vrijednost u navedenom slučaju.
Odredbom članka 2. stavak 1. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na uvoz dobara, pri čemu se pod uvozom razumijeva i unos i prijam te drugi oblici uvoza dobara. Zakonom o porezu na dodanu vrijednost nije propisana mogućnost oslobođenja od plaćanja toga poreza za slučaj ako se roba koja je bila izvezena iz carinskog područja Republike Hrvatske u nepromijenjenom stanju vraća u tuzemstvo.
Porez na dodanu vrijednost koji obračuna i naplati carinarnica pri uvozu je pretporez koji porezni obveznik može odbiti od porezne obveze u obračunskom razdoblju u kojem je porez naplaćen, kako je propisano člankom 20. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

Klasa:410-01703-01/266 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 12.3.2003.

Ustup potraživanja 

"A" Zagreb uputila je molbu za provođenje prijeboja između tvornice "B", koji od ministarstva Financija ima potraživanje po osnovi povrata PDV-a cca 5  mil. kn. Navedeni povrat tvornica "B", ta bi sredstva prenijela na "C" za plaćanje robe a "C" također za plaćanje robe na "A" a "A" Ministarstvu financija za plaćanje svojih obaveza po osnovi PDV-a.
Prema odredbama članka 21. stavka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine" 47/95 do 73/00) porezni obveznik koji u obračunskom razdoblju ima pravo na odbitak pretporeza, čije je iznos veći od njegove porezne obveze, ima pravo na povrat te razlike.
Prema odredbi članka 23. Općeg poreznog zakona ("Narodne novine" 127/00, do 86/01, 150/02) prava iz porezno-dužničkog odnosa, kao što su pravo na povrat poreza, pravo na povrat iznosa koji je na ime poreza za dužnika platio porezni jamac i pravo na povrat kamata, mogu se ustupiti, založiti i zaplijeniti.
Ustupatelj prava dužan je dostaviti poreznom tijelu ugovor o ustupu u roku 3 dana od dana njegova sklapanja. Ugovor o ustupu Porezna uprava ne supotpisuje ali je on obvezujući za porezno tijelo osim ako se nad ustupateljem provodi ovrha.
Prema odredbi članka 113. stavka 5. Općeg poreznog zakona, povrat preplaćenog poreza bez pravne osnove zajedno s kamatama, porezno tijelo dužno je vratiti osobi koja ga je platila, odnosno osobi kojoj je pravo na povrat poreza ustupljeno.
Iznimno, a u skladu sa stavkom 6. istog članka propisano je da se povrat neće izvršiti ako porezni obveznik ima dospjelih a nenaplaćenih poreza ili drugih javnih davanja koje naplaćuje porezno tijelo.
U skladu s gore navedenim odredbama porezni obveznik je osoba koja svoje potraživanje može ustupiti nekoj drugoj osobi a hoće li to ustupanje biti obvezujuće za porezno tijelo ovisi o tome jesu l ispunjeni uvjeti iz članka 23. i članka 113. Općeg poreznog zakona.

Klasa:410-19/02-01/367 Ur. broj:513-07/03-3 Zagreb 5.2.2003.

Pravo na povrat poreza 

Kršćanska crkva "A" uputila nam je zamolbu da ih se oslobodi obveze uplate poreza na dodanu vrijednost, koji su koristili kao pretporez dok su bili prijavljeni u sustav poreza na dodanu vrijednost. Navode da su podnijeli prijavu u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost i sa 1.1.2000. upisani su kod nadležne ispostave Porezne uprave u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, te da su ostvarili pravo na odbitak pretporeza za prva dva tromjesečja iste godine. Naknadno su im rješenjem Područnog ureda Čakovec - Ispostave Čakovec odbijene podnesene prijave poreza na dodanu vrijednost za razdoblje od 1.1.2000. do 30.9.2000., pa im je za to razdoblje osporeno pravo na odbitak pretporeza i naloženo knjigovodstveno zaduženje poreza na dodanu vrijednost u visini iskazanog pretporeza.
U svezi s navedenim odgovaramo u nastavku.
Odredbama članka 11. stavak 1. točka 9. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od br. 47/95 do 73/00) i članka 64. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od br. 60/96 do 54/01) propisano je da su usluge i isporuke dobara vjerskih zajednica i ustanova oslobođene od plaćanja poreza na dodanu vrijednost ako se obavljaju radi zadovoljavanja vjerskih potreba. Navedeno oslobođenje ostvaruju pod uvjetom da djelatnost obavljaju u skladu s posebnim propisima koji uređuju rad tih zajednica i ustanova.
Ustanove koje su u smislu navedenih odredaba Zakona i Pravilnika oslobođene od plaćanja poreza na dodanu vrijednost nisu obvezne obračunati porez na dodanu vrijednost na isporuke dobara i usluga, ali nemaju pravo odbitka poreza koji su im zaračunali drugi porezni obveznici - dobavljači.
Iz predmetnog spisa vidi se da je drugostupanjskim rješenjem odbijena žalba na rješenje Porezne uprave - Područnog ureda Čakovec kojim je Kršćanskoj crkvi "A" osporeno pravo na odbitak pretporeza, jer nije bilo zakonske osnove da bude u sustavu poreza na dodanu vrijednost. Podnositelj upita imao je mogućnost pokretanja upravnog spora tužbom Upravnom sudu Republike Hrvatske.
Drugostupanjsko rješenje obvezujuće je za Ministarstvo financija, odnosno Poreznu upravu, pa u konkretnom slučaju nema zakonske mogućnosti za priznavanje prava na odbitak pretporeza, odnosno za oslobođenje od obveze plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom izvijestite stranku. 

Klasa:410-19/02-01/281 Ur. broj:513-07/02-9 Zagreb 17.12.2002.

Povrat poreza kupcima stranim državljanima u okviru osobnog putničkog prometa 

Hrvatska udruga za zaštitu potrošača postavila nam je upit u svezi s povratom poreza na dodanu vrijednost kupcima stranim državljanima u okviru osobnog putničkog prometa, kad podnositelj zahtjeva u roku šest mjeseci od dana izdavanja računa dostavlja ovjereni izvornik obrasca PDV-P prodavatelju. a prodavatelj je u međuvremenu prestao s poslovanjem ili je u stečaju. Postavlja se pitanje postoji li neko središnje mjesto kojemu se kupac može obratiti za povrat PDV-a umjesto prodavatelju.
Odredbama članka od 120. do 126. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broj 60/96 do 54/01), propisan je način povrata poreza na dodanu vrijednost kupcima stranim državljanima u okviru putničkog prometa. U članku 123. stavak 1. Pravilnika propisano je se da se kupcu ili podnositelju zahtjeva vraća plaćeni porez na dodanu vrijednost ako u roku šest mjeseci od dana izdavanja računa dostavi ovjereni izvornik obrasca PDV-P prodavatelju od kojega je kupio dobra. Ovjereni izvornik obrasca PDV-P predstavlja zahtjev za povrat poreza.
Prema odredbama Stečajnog zakona (Narodne novine, broj 44/96, 29/99 i 129/00) otvaranjem stečajnog postupka svi stečajni vjerovnici, koji u vrijeme otvaranja stečajnog postupka imaju imovinskopravnu tražbinu prema stečajnom dužniku, mogu svoje tražbine prema dužniku ostvariti samo u stečajnom postupku. U rješenju o otvaranju stečajnog postupka vjerovnici se pozivaju da u određenom roku, koji ne može biti kraći od 15 dana ni dulji od mjesec dana, stečajnom upravitelju prijave svoje potraživanje. O otvaranju stečajnog postupka vjerovnici se obavješćuju oglasom koji se ističe na oglasnoj ploči suda i objavljuje u Narodnim novinama, pa rok počinje teći protekom osmog dana od dana objave u Narodnim novinama.
Likvidacija društava provodi se po postupku propisanom Zakonom o trgovačkim društvima (Narodne novine, broj 111/93, 34/99, 52/00). Prema tim odredbama propisana je obveza da likvidatori (osobe imenovane za provedbu likvidacije društva) moraju pozvati vjerovnike društva da prijave potraživanje, te da poznate vjerovnike treba posebno obavijestiti.
Prema sadašnjim odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broj 47/95 do 73/00) i Pravilnika nije propisano u Poreznoj upravi središnje mjesto gdje se kupac može obratiti s ovjerenim izvornikom obrasca PDV-P za povrat poreza kada je prodavatelj u međuvremenu prestao s poslovanjem ili je otvoren stečaj pa pravo na povrat PDV-a može se ostvariti prema navedenim propisima u Stečajnom zakonu odnosno u slučaju likvidacije društva, prema Zakonu o trgovačkim društvima.
Međutim, u budućim izmjenama i dopunama Zakona razmotriti će se mogućnost da se propiše postupak povrata poreza kupcima stranim državljanima u okviru osobnog putničkog prometa u navedenim slučajevima.

Klasa:410-19/02-01/366 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 22.10.2002.

Povrat poreza na dodanu vrijednost plaćenog pri kupnji automobila 

U povodi zamolbe osobe "A", za povrat poreza na dodanu vrijednost plaćenog pri kupnji automobila kojeg je vlasnik njezina kći, osoba "B", 100% invalid, u nastavku odgovaramo.
Prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), nije propisana mogućnost kupnje osobnog automobila bez plaćanja poreza na dodanu vrijednost od strane osobe s invaliditetom pa tako ni povrat poreza plaćenog pri kupnji osobnog automobila.
Mogućnost oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pripisano je samo pri uvozu dobara koja su kao donacije dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, kao i pri uvozu dobara od strane istih koja se plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije te prilikom isporuka dobara i obavljenih usluga od strane istih koje se plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije, što je u skladu s odredbama članka 12. stavak 1. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona.
Ministarstvo financija odnosno Porezna uprava ne može mimo odredbi Zakona, pojedinog poreznog obveznika osloboditi obveze plaćanja poreza.

Klasa:410-19/02-01/366 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 22.10.2002.

Povrat poreza na dodanu vrijednost plaćenog pri kupnji automobila 

U povodi zamolbe osobe "A", za povrat poreza na dodanu vrijednost plaćenog pri kupnji automobila kojeg je vlasnik njezina kći, osoba "B", 100% invalid, u nastavku odgovaramo.
Prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), nije propisana mogućnost kupnje osobnog automobila bez plaćanja poreza na dodanu vrijednost od strane osobe s invaliditetom pa tako ni povrat poreza plaćenog pri kupnji osobnog automobila.
Mogućnost oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pripisano je samo pri uvozu dobara koja su kao donacije dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne i lokalne samouprave i uprave, kao i pri uvozu dobara od strane istih koja se plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije te prilikom isporuka dobara i obavljenih usluga od strane istih koje se plaćaju iz primljene inozemne novčane donacije, što je u skladu s odredbama članka 12. stavak 1. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona.
Ministarstvo financija odnosno Porezna uprava ne može mimo odredbi Zakona, pojedinog poreznog obveznika osloboditi obveze plaćanja poreza.

Klasa:410-19/01-01/336 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 12.7.2002

.Porez na dodanu vrijednost 

U povodu zamolbe gospođe "A" kao 100% invalida na donje ekstremitete, za povrat poreza na dodanu vrijednost plaćenog pri kupnji automobila koji će služiti kao pomagalo, u nastavku odgovaramo.
Prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), nije propisana mogućnost kupnje osobnog automobila bez plaćanja poreza na dodanu vrijednost od strane osobe s invaliditetom pa tako ni povrat poreza plaćenog pri kupnji osobnog automobila, osim kada se radi o uvozu dobara koja su dana kao donacija iz inozemstva ili se eventualno nabavljaju iz sredstava inozemne novčane donacije u skladu s odredbama članka 12. stavak 1. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona.
Ministarstvo financija odnosno Porezna uprava ne može mimo odredbi Zakona, pojedinog poreznog obveznika osloboditi obveze plaćanja poreza.

Klasa:410-19/02-01/230 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 12.7.2002.

Kupovina plovila putem leasinga 

Trgovačko-uslužni obrt "A", uputio nam je dopis u kojem navodi da su u veljači 2002. sa Privrednom bankom Zagreb zaključili ugovor o financijskom leasingu za kupovinu plovila za obavljanje charter djelatnosti. Plovilo im je isporučeno 15.3.2002. i na računu je iskazan porez na dodanu vrijednost na ukupnu cijenu plovila. Prema priloženom ugovoru vlasništvo na predmetu leasinga mogu prenijeti sa Privredne banke Zagreb po uplati zaključne rate leasinga. Postavljaju pitanje možemo li im, iznimno, odobriti povrat poreza na dodanu vrijednost prije otplate plovila, ili će ga moći dobiti početkom slijedeće godine kada bi prešli u obveznike poreza na dobit.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
U smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 127/00) i članka 42. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) financijski najam predmeta, kod kojeg se prenosi pravo vlasništva, smatra se isporukom dobara pa porezna obveza za ukupnu vrijednost predmeta najma nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je isporučeno dobro predmet najma. Ako se kod financijskog najma ne prenosi pravo vlasništva predmeta najma, o čemu je riječ i u predmetnom upitu, porezna obveza nastaje za dio najamnine koji se odnosi na obračunsko razdoblje, odnosno u visini jedne mjesečne rate.
Ministarstvo financija, odnosno Porezna uprava ne može, mimo odredbi Zakona, pojedinom obvezniku odobriti povrat poreza na dodanu vrijednost.
Skrećemo vam pozornost da se prema odredbi članka 32. stavak 3. i 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost svojstvo poduzetnika zadržava i nastavlja i pod prisilnom upravom, u likvidaciji ili stečaju, a svojstvo poduzetnika prestaje posljednjim poduzetničkom aktivnostima. Fizička osoba prema odredbi članka 32. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost gubi svojstvo poduzetnika trajnom odjavom djelatnosti i brisanjem iz registra kod nadležnog tijela. Prije odjave djelatnosti fizička osoba mora obračunati porez na sve isporuke do dana odjave, uključujući u te isporuke i sva dobra koja joj preostanu i koja se smatraju izuzimanjem za vlastite potrebe, a za koje je koristila odbitak pretporeza, te podmiriti sve porezne obveze po osnovi poduzetničke djelatnosti.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita.

Klasa:410-19/02-01/235 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 8.7.2002.

Povrat poreza na dodanu vrijednost plaćenog pri uvozu osobnog automobila 

Gosp. "A" uputio nam je zahtjev za povrat poreza na dodanu vrijednost plaćenog pri uvozu osobnog automobila. Gosp. "A" kupio je osobni automobil na povlasticu sa zabranom otuđenja 5 godina, te je po proteku dvije godine, nakon prometne nezgode, kupio novi osobni automobil za koji traži povrat plaćenog poreza pri uvozu na temelju neiskorištene povlastice. U nastavku odgovaramo.
Osobne automobile uz korištenje povlastice iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata ("Narodne novine", broj 108/96. i 23/2001, koji je vrijedio do 31. svibnja 2001. godine), mogli su nabavljati hrvatski ratni vojni invalidi Domovinskog rata, obitelji poginulih, umrlih, zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja i hrvatski branitelji.
Odredbom članka 39. stavak 2. navedenog Zakona, propisano je da hrvatski ratni vojni invalidi Domovinskog rata i obitelji poginulih, umrlih, zatočeni ili nestalih hrvatskih branitelja imaju pravo na uvoz osobnog automobila bez plaćanja carine i poreza svakih pet godina, a stavkom 3. istog članka propisano je da hrvatski branitelj ima pravo na jednokratni uvoz osobnog automobila i popust pri plaćanju carine i poreza ako je u obrani suvereniteta Republike Hrvatske proveo Zakonom propisano razdoblje.
Izmjenama Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, a koje vrijede od 01. lipnja 2001. godine, u članku 39. stavak 1 i 2. propisno je da HRVI iz Domovinskog rata s oštećenjem organizma od 100% l. skupine ima pravo na osobni automobil koji mu u vlasništvo dodjeljuje Ministarstvo hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata svakih sedam godina. HRVI iz Domovinskog rata od II. do IV. skupine čije utvrđeno oštećene organizma ima za posljedicu oštećenje funkcije donjih ekstremiteta, ima pravo na uvoz osobnog automobila bez plaćanja carine, posebnog poreza i poreza na dodanu vrijednost uz popust u visini utvrđenog postotka oštećenje organizma svakih sedam godina.
Iz priloženog dopisa zaključujemo da se radi o poreznom obvezniku koji je uvezao osobni automobil kao hrvatski branitelj. Porezni obveznik smatra da ima pravo povrata poreza na neiskorišteni dio povlastice do 5 godina (iskoristio je 2 godine), što prema odredbama Zakona nije propisano, budući da je povlasticu imao pravo koristi jednokratno pri uvozu osobnog automobila.

Klasa:410-19/02-01/269 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 4.7.2002.

Pravo na povrat pretporeza 

U povodu vašeg dopisa i upita Ispostave Samobor može li porezni obveznik "A", koji je u razdoblju 1.4.2001. do 31.12.2001. izdavao račune sa porezom na dodanu vrijednost, a nije bio upisan u sustav poreza na dodanu vrijednost, biti upisan u sustav poreza na dodanu vrijednost s 1.4.2001. i za koji period ima pravo na povrat pretporeza, odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 6. točka 4. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 127/00) porezni obveznik je izdavatelj računa iz članka 15. stavak 5. ovoga Zakona.
Odredbom članka 15. stavak 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da ako netko u nekomu računu za isporučena dobra i obavljene usluge izdvojeno iskaže porez na dodanu vrijednost, iako za to nije bio ovlašten, tada duguje iskazani iznos, osim kad ispravi račun izdan primatelju u skladu s člankom 8. stavkom 3. ovoga Zakona.
Odredbom članka 32. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) propisano je da pravna ili fizička osoba stječe svojstvo poduzetnika (prava i obveze poduzetnika po Zakonu) prvim izvana primjetljivim aktivnostima koje su usmjerene na obavljanje poduzetničke djelatnosti i postaje obvezna upisati se u registar poreznih obveznika poreza na dodanu vrijednost u skladu s odredbom članka 40. stavak 1. Pravilnika.
Iz naprijed navedenog proizlazi da porezni obveznik nije bio upisan u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, pa je obvezan platiti porez na dodanu vrijednost koji je iskazao na računima (iako za to nije bio ovlašten), te u skladu s tim porezni obveznik ne može ostvariti ni pravo na odbitak pretporeza.
S ovim odgovorom upoznajte podnositelja upita.

Klasa:410-19/02-01/135 Ur. broj:513-07/02-02 Zagreb 20.5.2002.

Povrat poreza na dodanu vrijednost 

U svezi s upitom Hrvatske udruge za zaštitu potrošača o načinu povrata poreza na dodanu vrijednost kupcima-stranim državljanima koji iznose dobra kupljena u tuzemstvu i praksi pojedinih prodavatelja-poreznih obveznika da se to pravo ostvaruje u okviru sustava "Global Refund" putem tzv. Tax-free čekova uz odbitak naknade, odgovaramo.
Prema odredbi članka 21. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) kupac strani državljanin koji u okviru osobnog putničkog prometa iznosi dobra kupljena u tuzemstvu, ima pravo tražiti povrat poreza na dodanu vrijednost za iznesena dobra ako je iznos svakog pojedinačnog računa viši od 500,00 kuna. To pravo ne vrijedi za naftne derivate. Zahtjev za povrat poreza strani državljanin mora podnijeti u roku od šest mjeseci od dana izdavanja računa.
Odredbama članka 120. do 126. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), detaljnije je propisan postupak ostvarivanja prava na povrat poreza na dodanu vrijednost.
Porez na dodanu vrijednost vraća prodavatelj, jer je prodavatelj kao porezni obveznik pri prodaji dobara naplatio taj porez.
Prema odredbi članka 123. stavak 1. Pravilnika, zahtjev za povrat poreza prodavatelju može podnijeti kupac-strani državljanin ili neka druga osoba. I u slučaju
kada zahtjev za povrat poreza podnosi kupac-strani državljanin kao i u slučaju kada zahtjev za povrat poreza podnosi neka druga osoba koja posreduje u tim poslovima, konačan povrat poreza će biti izvršen od strane prodavatelja-poreznog obveznika.
Odredbama Zakona i Pravilnika, nije propisano da prodavatelj-porezni obveznik ne može organizirati povrat poreza putem posrednika. Pri tome držimo da je u smislu zaštite potrošača uputno o tome na dostupan način izvijestiti odnosno upoznati kupce-strane državljane. 

Klasa:410-19/02-01/295 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 28.3.2002.

Povrat poreza na dodanu vrijednost stranim državljanima 

U povodu pisma iz Ureda Predsjednika - Odsjeka za odnose s građanstvom, broj 07-071-02-316/2-VB od 20. ožujka 2002, koje nam je upućeno radi mišljenja, a u svezi pitanja gospodina "A" o mogućnosti povrata poreza na dodanu vrijednost stranim državljanima prema hrvatskim poreznim propisima, u nastavku odgovaramo.
Odredbama članka 21. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost («Narodne novine», broj 47/95., 164/98., 105/99., 54/00. i 73/00.), propisano je da kupac strani državljanin, koji u okviru osobnog putničkog prometa iznosi dobra kupljena u tuzemstvu ima pravo tražiti povrat poreza na dodanu vrijednost za iznesena dobra ako je iznos svakog pojedinačnog računa viši od 500,00 kuna. To pravo na povrat ne vrijedi za naftne derivate. Zahtjev za povrat poreza strani državljanin mora podnijeti u roku od šest mjeseci od dana izdavanja računa.
U članku 120. stavku 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj, 60/96 do 54/01), propisano je da pri povratu poreza na dodanu vrijednost moraju biti ispunjeni slijedeći uvjeti:
1.da je vrijednost kupljenih dobara po jednom računu veća od 500,00 kuna
2.da je porezni obveznik — prodavatelj za prodana dobra izdao popunjen obrazac PDV-P
3.da je kupac strani državljanin iznio u inozemstvo dobra kupljena u Republici Hrvatskoj. Pod iznošenjem dobara razumijeva se i slanje proizvoda poštom ili na drugi odgovarajući način pod uvjetom da kupljena dobra prijeđu granicu Republike Hrvatske. Pri kupnji plovila i proizvoda koji se u njih ugrađuju, a ostaju na vezu u Republici Hrvatskoj kupac-strani državljanin ima pravo na povrat plaćenog poreza bez njihovog iznošenja iz zemlje pod uvjetom da je obavljeno izvozno-uvozno carinjenje u smislu odredbi Zakona o trgovini.
4.da su kupljena dobra dana na uvid carinarnici koja nakon uvida i provedenog carinskog postupka ovjerava obrazac PDV-P i upisuje nadnevak prelaska dobara preko granice Republike Hrvatske.
Na zahtjev kupca - stranog državljanina, prodavatelj izdaje obrazac PDV-P, te ga kupac popunjava u dva primjerka od kojih se izvornik daje kupcu, a kopiju prodavatelj odlaže u svoju dokumentaciju.
Kupcu ili podnositelju zahtjeva vraća se plaćeni porez na dodanu vrijednost ako u roku od šest mjeseci od dana izdavanja računa dostavi ovjereni izvornik obrasca PDV-P prodavatelju od kojega je kupio dobra. Ako kupac ili podnositelj zahtjeva ovjereni izvornik obrasca PDV-P dostavlja poštom, mora naznačiti broj računa na koji mu se može vratiti plaćeni porez na dodanu vrijednost.
Molimo da odgovor uputite podnositelju zahtjeva gospodinu "A". 

Klasa:410-19/02-01/80 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 8.3.2002.

Porez na dodanu vrijednost 

Hrvatski športski savez invalida Zagreb uputio nam je zamolbu za povrat PDV-a uplaćenog prilikom nabave kombija za prijevoz sportaša s invaliditetom. Navode da nisu u sustavu PDV-a, te prilažu kopije računa i dokaz o uplati PDV-a u iznosu 49.180,05 kuna.
Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), porezni obveznik ima pravo na odbitak pretporeza, odnosno iznosa koji su mu zaračunali dobavljači za isporučena dobra ili obavljene usluge koje je nabavio za svoju poduzetničku djelatnost. Pravo na povrat poreza zaračunatog na nabavu dobara imaju samo poduzetnici - obveznici PDV-a i taj se povrat ostvaruje priznavanjem prava na pretporez u okviru samog sustava PDV-a. Osobe koje nisu obveznici PDV-a krajnji su potrošači i zaračunani porez snose kao trošak, tj. ne mogu ostvariti pravo na povrat poreza.
Budući da prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost nije propisana mogućnost povrata poreza na dodanu vrijednost u navedenom slučaju, Ministarstvo financija, odnosno Porezna uprava ne može, mimo odredbi Zakona, pojedinog obveznika osloboditi od obveze plaćanja toga poreza.
Skrećemo vam pozornost na odredbe članka 12. točka 8. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona i članka 70. i 73b Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 54/01) kojima je od plaćanja PDV-a oslobođen uvoz dobara koja su, kao donacija, dana humanitarnim organizacijama, znanstvenim, obrazovnim i drugim ustanovama, te športskim amaterskim klubovima i dr., uvoz dobara i isporuke dobara i usluga u tuzemstvu kada se plaćaju iz inozemnih novčanih donacija danih tim organizacijama. S humanitarnim organizacijama, u smislu Zakona i Pravilnika izjednačene su neprofitne organizacije, ustanove i udruge.
Molimo da o navedenom izvijestite stranku.

Klasa:410-19/02-01/97 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 6.3.2002.

Povrat PDV-a Veleposlanstvu Republike Rumunjske 

U svezi sa zahtjevom Veleposlanstva Republike Rumunjske za povrat PDV-a koji je za obavljene usluge izlaganja i najma prostora na Zagrebačkom velesajmu, gdje je Republika Rumunjska sudjelovala s nacionalnim paviljonom, zaračunao Zagrebački velesajam, očitujemo se u nastavku.
Prema odredbi članka 13. stavak 1. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), plaćanja poreza na dodanu vrijednost oslobođene su isporuke dobara i obavljene usluge diplomatskim i konzularnim predstavništvima pod uvjetom uzajamnosti. O uvjetu uzajamnosti očituje se Državni protokol.
Prema tumačenju Državnog protokola, korištenje navedenih usluga nije u okviru obavljanja diplomatske već gospodarske djelatnosti, te kao takvo temeljem Bečkih konvencija o diplomatskim i konzularnim odnosima, nije obuhvaćeno poreznim povlasticama propisanim navedenim konvencijama, te se ne može primijeniti porezno oslobođenje od plaćanja PDV-a pri nabavi ovih usluga.
Na temelju odredbi članka 21. stavak 2. Zakona i članka 126a. do 126h. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/2001), propisana je mogućnost povrata PDV-a inozemnim poduzetnicima koji izlažu na sajmovima u Republici Hrvatskoj. Ovi poduzetnici uz propisanu proceduru i priloženu dokumentaciju mogu ostvariti povrat PDV-a na usluge najma izložbenog prostora, opskrbe izložbenog prostora električnom energijom, vodom, plinom, grijanjem, hlađenjem, telefonskim i telekomunikacijskim priključcima, uređenja, izrade i popravka izložbenog prostora, materijala za uređenje izložbenog prostora te troškova parkiranja.
Međutim, budući da Veleposlanstvo Republike Rumunjske u smislu propisa o PDV-u nije poduzetnik, ono ne može temeljem ove odredbe ostvariti pravo na povrat pretporeza.
Pri budućim organiziranim nastupima rumunjskih gospodarstvenika na Zagrebačkom velesajmu, ako se oni pojave kao naručitelji i korisnici usluga, moći će uz propisanu proceduru ostvariti povrat PDV-a, bez obzira na način financiranja njihovog nastupa na Zagrebačkom velesajmu.

Klasa:410-19/01-01/369 Ur. broj:513-07/02-6 Zagreb 13.2.2002.

Zahtjev za povrat poreza 

U svezi sa zahtjevom društva "A", za povrat PDV-a na telekomunikacijske usluge koje im je zaračunalo vaše društvo, izvijestili smo podnositelja zahtjeva i vas da prema odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), Porezna uprava ne može izvršiti povrat PDV-a koje je vaše društvo zaračunalo društvu "A".
Međutim, budući da se na usluge u međunarodnom telekomunikacijskom prometu koje zaračunavaju priznati operatori jedne zemlje operatorima u drugoj zemlji, primjenom Konvencije međunarodne telekomunikacijske udruge, koja ima snagu međunarodnog ugovora, ne obračunava se PDV-e, o čemu smo se očitovali u našim pismima klasa: 410-19/00-01/828: ur: broj : 513-07/01-4 od 16. ožujka 2001. godine i klasa: 410-19/01-01/296: ur. broj: 513-07/01-2 od 28. lipnja 2001. godine, izvijestili smo vas da je moguće da vaše društvo u skladu s odredbama članka 8. stavak 3. Zakona, odnosno članka 79. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost („Narodne novine", broj 60/96 do 54/01), napravi ispravak računa.
Odredbom članka 79. Pravilnika, propisana su dva načina ispravka računa. Račun po kojem primatelj još nije iskoristio pravo na odbitak pretporeza, ispravlja se na način da izdavatelj računa o ispravku pisano izvijesti primatelja računa, te mu mora biti vraćen izvornik računa u kojem je porez pogrešno iskazan. Izvornik računa, izdavatelj računa pohranjuje u svojoj dokumentaciji i ispravak pretporeza knjiži u svom knjigovodstvu.
Ako je primatelj računa već iskoristio odbitak pretporeza, ispravak se može provesti na način propisan u članku 8. stavak 3. Zakona, na način da primatelj računa najprije kod sebe ispravi pretporez i o tome pisano izvijesti izdavatelja računa koji tada može ispraviti svoju poreznu obvezu.
Pravilnikom nije posebno propisan način ispravka računa izdanog inozemnom poduzetniku.
Budući da se u vašem slučaju radi o ispravku porezne obveze po računu koji je izdan inozemnom poduzetniku koji prema hrvatskim propisima nema pravo na odbitak pretporeza niti pravo na povrat poreza prema odredbi članka 21. Zakona, mišljenja smo da se taj ispravak može napraviti izdavanjem odobrenja - „credit note" društvu "A", a na temelju odobrenja odnosno „credit note" na odgovarajući način provesti u poreznim evidencijama ispravak odnosno umanjenje vaše obveze PDV-a za isti iznos.

Klasa:410-01/05-01/1278 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb18.10.2005.Oporezivanje ugostiteljskih usluga u seljačkom domaćinstvu Gospodin "A", Bilje, obratio nam se s pitanjem o poreznim obvezama pri pružanju ugostiteljskih usluga u seljačkom domaćinstvu, na koje u nastavku odgovaramo.
Odredbom članka 22. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da poduzetnik koji u prethodnoj kalendarskoj godini nije imao oporezive isporuke dobara i usluga veće od 85.000,00 kuna prema članku 22. stavak l. Zakona, nije porezni obveznik, ali može od Porezne uprave do kraja godine zatražiti upis u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, a Porezna uprava to utvrđuje rješenjem koje ga obavezuje narednih pet kalendarskih godina.
U skladu s navedenim poduzetnik koji pruža ugostiteljske usluge u seljačkom domaćinstvu može postati obveznik poreza na dodanu vrijednost i na vlastiti zahtjev, ali tada mora ostati u sustavu poreza na dodanu vrijednost sljedećih pet godina.
Poduzetnik koji je postao obveznik poreza na dodanu vrijednost obvezan je na sve isporuke dobara i usluga, sukladno članku 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost. Porezni obveznik je dužan korisniku usluge ispostaviti račun u skladu s člankom 15. Zakona.
Prema članku 129. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 77/04-ispravak), porezni obveznici su dužni voditi porezne evidencije u kojima se osiguravaju svi podatci za točno, pravilno i pravodobno obračunavanje i plaćanje poreza na dodanu vrijednost.
Obveznici poreza na dodanu vrijednost dužni su, osim poslovnih knjiga i evidencija propisanih u Zakonu o porezu na dohodak ("Narodne novine", br. 177/04) i Pravilniku o porezu na dohodak ("Narodne novine", br,95/05), voditi i poslovne knjige i evidencije prema Zakonu o porezu na dodanu vrijednost i Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost. Porezni obveznici dužni su voditi Knjige izdanih računa (obrazac I-RA) za redovne isporuke dobara i usluga, za primljene predujmove i za vlastitu potrošnju, a Knjige ulaznih računa (obrazac U-RA) za redovne isporuke dobara i usluga, za dane predujmove, za uvoz dobara i usluga i za vlastitu potrošnju.
Porezni obveznik mora sukladno članku 86. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, za obračunsko razdoblje sam utvrditi obvezu poreza na dodanu vrijednost i iskazati je u prijavi poreza na dodanu vrijednost (obrazac PDV), a konačni obračun poreza na dodanu vrijednost podnosi ispostavi Porezne uprave prema svom prebivalištu do kraja veljače tekuće godine za proteklu kalendarsku godinu na obrascu PDV-K.
Sukladno članku 20. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, pretporez je iznos poreza na dodanu vrijednost iskazan na računima za isporuke dobara i usluge koje su drugi poduzetnici obavili poreznom obvezniku.
Člankom 104. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost propisano je da poduzetnici koji obavljaju oporezive isporuke dobara i usluga imaju pravo na odbitak pretporeza ako računi za primljena dobra ili obavljene usluge sadrže sve podatke propisane člankom 15. stavkom 3. Zakona, ako je isporuka dobara ili usluga primljena od drugog obveznika poreza na dodanu vrijednost, da za primljene isporuke prema članku 20. Zakona nije isključeno pravo na odbitak pretporeza i da je isporuka obavljena u poduzetničke svrhe. Uz navedene uvjete za porezne obveznike koji porez plaćaju prema naplaćenim naknadama mora biti ispunjen i uvjet da je račun na temelju kojeg se odbija pretporez plaćen.
Poduzetnik koji nije obavio oporezive isporuke veće od 85.000,00 kuna u prethodnoj godini i nije postao obveznik poreza na dodanu vrijednost ne zaračunava porez na dodanu vrijednost na isporuke dobara i usluga. U tom slučaju nema obvezu vođenja poslovnih knjiga po Zakonu o porezu na dodanu vrijednost, međutim i tada prema članku 23. stavku 4. Zakona o porezu na dohodak i članku 39. stavku 1. točki 5. Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti obvezan je korisniku dobara i usluga ispostaviti račun, ali bez poreza na dodanu vrijednost. Poduzetnik koji nije obveznik poreza na dodanu vrijednost sukladno članku 22. stavak 1. Zakona, nema pravo na odbitak pretporeza po računima dobavljača za isporučena dobra i usluge.

Klasa:410-19/05-01/252 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 11.10.2005.

Ispis iz registra obveznika poreza na dodanu vrijednost 

Porezni obveznik "A", obratio nam se sa zahtjevom za ispis iz registra obveznika poreza na dodanu vrijednost.
Porezni obveznik se bavi poljoprivrednom djelatnošću i temeljem njegovog zahtjeva za upis u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, od 01.siječnja 2004. godine postao je obveznik poreza na dodanu vrijednost što je nadležna ispostava Porezne uprave utvrdila rješenjem. Porezni obveznik u dopisu navodi loše zdravstvene i financijske prilike zbog koji traži izlaz iz sustava poreza na dodanu vrijednost.
U nastavku odgovaramo.
Odredbom članka 22. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da poduzetnik koji u prethodnoj kalendarskoj godini nije imao oporezive isporuke dobara i usluga veće od 85.000,00 kuna prema članku 22. stavak 1. Zakona, nije porezni obveznik, ali može od Porezne uprave do kraja godine zatražiti upis u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, a Porezna uprava to utvrđuje rješenjem koje ga obavezuje narednih pet kalendarskih godina.
Prema odredbi članka 32. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 77/04-ispravak), fizička osoba gubi svojstvo poduzetnika trajnom odjavom djelatnosti i brisanjem iz registra kod nadležnog tijela. Prije odjave djelatnosti poduzetnik-fizička osoba mora obračunati porez na dodanu vrijednost na sve isporuke do dana odjave, uključujući u te isporuke i sva dobra koja mu preostanu i koja se smatraju izuzimanjem za vlastite potrebe, a za koja je koristio odbitak pretporeza, te izmiriti sve porezne obveze po osnovi poduzetničke djelatnosti.
Prema navedenom, porezni obveznik je upisan u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost na vlastiti zahtjev, i dužan je ostati u sustavu poreza na dodanu vrijednost pet kalendarskih godina nakon upisa prema rješenju Porezne uprave, Ispostave Daruvar Klasa: UP/I-410-19/04-002/22, Ur.broj:513-07-07-03/2004-02 od 15.01.2004. godine, neovisno o veličini oporezivih isporuka dobara i usluga. Ako porezni obveznik prestane sa obavljanjem djelatnosti i trajno odjavi obavljanje djelatnosti kod nadležnog tijela, te bude brisan iz registra poreznih obveznika prestaje biti poduzetnik u smislu Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Tek tada uz ispunjenje uvjeta iz članka 32. stavak 6. Pravilnika, porezni obveznik može biti brisan iz registra obveznika poreza na dodanu vrijednost i prije isteka roka od pet godina.
Molimo da s našim mišljenjem upoznate stranku 

Klasa:410-19/05-01/240 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 19.9.2005.

Pravo na ulaz i izlaz iz sustava poreza na dodanu vrijednost kod prestanka obavljanja djelatnosti obrta 

Navedenim dopisom obratili ste nam se radi mišljenja o pravu na ulaz i izlaz iz sustava poreza na dodanu vrijednost kod prestanka obavljanja djelatnosti-obrta poreznog obveznika koji je 27.06.2003. godine prijavio početak obavljanja ugostiteljske djelatnosti, te s istim datumom izvršio prijavu u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost. Dana 28.10.2003. godine nadležnoj Ispostavi Porezne uprave dostavljeno je rješenje o odjavi obrta, te je porezni obveznik brisan iz registra obveznika PDV-a.
Dana 01.05.2004. porezni obveznik ponovo otvara obrt za obavljanje iste djelatnosti pod novim matičnim brojem obrta i novom oznakom obrtnice, te obavlja djelatnost do 31.12.2004. i potom vrši odjavu obrta. U tom razdoblju porezni obveznik nije evidentiran u registru obveznika PDV-a.
Po treći puta 29.04.2005. godine porezni obveznik se prijavljuje u registar poreznih obveznika ugostiteljske djelatnosti i obveznika PDV-a. U zaprimljenoj prijavi obveznika PDV-a (obrascu P-PDV) naznačene su isporuke u prethodnoj godini 420.000,00 kuna, u tekućoj godini 400.000,00 kuna i očekivane u idućoj godini 400.000,00 kuna.
Postavljena su pitanja da li je porezni obveznik u opisanom slučaju dobrovoljno postao obveznik poreza na dodanu vrijednost i mora li biti obveznik narednih pet godina? Da li je porezni obveznik kod prestanka obavljanja djelatnosti bio dužan nadležnoj Ispostavi Porezne uprave dostaviti pisani zahtjev za brisanje iz registra obveznika PDV-a i može li se smatrati da porezni obveznik nije imao namjeru trajne odjave djelatnosti budući da je više puta počinjao sa obavljanjem djelatnosti i prijavio se u registar obveznika PDV-a?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 22. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 47/95 do 90/05), propisano je da poduzetnik koji u prethodnoj kalendarskoj godini nije imao oporezive isporuke dobara i usluga veće od 85.000,00 kuna prema članku 22. stavak l. Zakona, nije porezni obveznik, ali može od Porezne uprave do kraja godine zatražiti upis u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, a Porezna uprava to utvrđuje rješenjem koje ga obavezuje narednih pet kalendarskih godina.
Prema odredbi članka 32. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", br. 60/96 do 77/04-ispravak), svojstvo poduzetnika zadržava se i nastavlja i pod prisilnom upravom, u likvidaciji, u stečaju ili u provedbi oporuke, a svojstvo poduzetnika prestaje posljednjim poduzetničkim aktivnostima. Fizička osoba, prema odredbi članka 32. stavak 6. Pravilnika, gubi svojstvo poduzetnika trajnom odjavom djelatnosti i brisanjem iz registra kod nadležnog tijela. Prije odjave djelatnosti poduzetnik-fizička osoba mora obračunati porez na dodanu vrijednost na sve isporuke do dana odjave, uključujući u te isporuke i sva dobra koja mu preostanu i koja se smatraju izuzimanjem za vlastite potrebe, a za koja je koristio odbitak pretporeza te izmiriti sve porezne obveze po osnovi poduzetničke djelatnosti.
Prema navedenom, poduzetnik-fizička osoba koji je u sustavu poreza na dodanu vrijednost gubi svojstvo poduzetnika danom odjave djelatnosti i upisom odjave obrta u obrtni registar pri nadležnom tijelu, a samim time i prestaje biti obveznik poreza na dodanu vrijednost, pri čemu trebaju biti ispunjeni uvjeti iz članka 32. stavak 6. Pravilnika.
Iz Vašeg pisma razvidno je da je porezni obveznik svaki puta odjavio obavljanje djelatnosti i da je brisan iz obrtnog registra pri nadležnom tijelu, pa u smislu članka 32. stavak 6. Pravilnika fizička osoba gubi svojstvo poduzetnika

Klasa:410-19/05-01/45 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 24.2.2005.

Obveznik poreza na dodanu vrijednost - logoped 

Gospođa "A", vlasnica logopedskog kabineta "B", obratila nam se s upitom o tome je li kao logoped obvezna ući u sustav poreza na dodanu vrijednost, ako u tekućoj godini obavi usluge u vrijednosti većoj od 85.000,00 kuna ili su usluge koje pružaju logopedi oslobođene od plaćanja poreza na dodanu vrijednost temeljem članka 11. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04).
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 11. stavak 1. točke 4. i 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 60. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 -ispravak), propisano je da su usluge i isporuke dobara doktora medicine i stomatologije, medicinskih sestara i fizioterapeutskih tehničara te biokemijskih laboratorija koje se pružaju u privatnoj praksi oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost bez prava na odbitak pretporeza.
Plaćanja poreza na dodanu vrijednost bez prava na odbitak pretporeza oslobođene su i usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama: domovima zdravlja, hitnoj medicinskoj pomoći, poliklinikama, općim i specijaliziranim bolnicama i klinikama kao i usluge liječenja koje pruža zdravstvena ustanova za njegu u kuću, kao i isporuke dobara koje obave navedene ustanove.
Budući da usluge logopeda nisu izričito navedene u odredbi članka 11. stavak l. točka 4) Zakona, na njih se ne odnosi propisano porezno oslobođenje, stoga, ako logoped u tekućoj godini ostvari godišnju vrijednost oporezivih isporuka dobra ili usluga u iznosu većem od 85.000,00 kuna, postaje obveznikom poreza na dodanu vrijednost od 1. siječnja iduće godine, i obvezan je upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost prema odredbama članka 40. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.

Klasa:410-19/05-01/48 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 24.2.2005.Porezni postupak s ulaznim i izlaznim računima Društvo "A" d.o.o., obratilo nam se s pitanjem o poreznom postupku s ulaznim i izlaznim računima, koje je poduzetnik - obveznik poreza na dohodak primio i izdao do 31. prosinca 2004., a od 1. siječnja 2005. ulazi u sustav oporezivanja porezom na dodanu vrijednost. Račune od dobavljača i račune koje je izdao naplatiti će nakon ulaska u sustav poreza na dodanu vrijednost.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Članak 17. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04), iznimno propisuje da poduzetnik koji je obveznik poreza na dohodak, porez na dodanu vrijednost obračunava prema primljenim (naplaćenim) naknadama. Ako se promijeni način obračuna poreza, tada se prometi ne smiju obuhvatiti dvostruko niti smiju ostati neoporezovani.
Prema odredbi članka 127. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 - ispravak) pri prijelazu s redovnog oporezivanja na oporezivanje prema stavku 1. ovoga članka i obrnuto (odnosno izlaska iz sustava poreza na dodanu vrijednost, ili obrnuto prilikom ulaska u sustav), kao i pri prijelazu s obavljanja oporezivih isporuka dobara i usluga na obavljanje isporuka dobara i usluga oslobođenih poreza i obrnuto, za porez na dodanu vrijednost na izlazne isporuke te odbitak pretporeza mjerodavan je način oporezivanja kalendarske godine odnosno obračunskog razdoblja u kojoj je isporuka obavljena.
Shodno navedenom, za obračunavanje poreza na dodanu vrijednost mjerodavna je godina u kojoj je obavljena isporuka dobara ili usluga, stoga nema porezne obveze po računima koje je poduzetnik izdao prije ulaska u sustav oporezivanja porezom na dodanu vrijednost, iako će te račune naplatiti u godini kada je postao porezni obveznik.
Isto tako, nema pravo na odbitak pretporeza po računima dobavljača koje je zaprimio prije ulaska u sustav poreza na dodanu vrijednost, a platiti će ih nakon ulaska.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita.  

Klasa:410-19/04-01/270 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 17.1.2005.

Obveza upisa u registar obveznika pdv-a 

Gospodin "A", rješenjem Ureda državne uprave u Zadarskoj županiji — Službe za gospodarstvo upisan je kao nositelj obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva, stoga nam je postavio pitanje je li temeljem navedenog obvezan upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost?
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
Prema članku 22. stavak l. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 82/04) poduzetnik čija godišnja vrijednost isporuka dobara i obavljenih usluga u prethodnoj kalendarskoj godini nije bila veća od 85.000,00 kuna, nije obveznik poreza na dodanu vrijednost, (osim ako se sam nije prijavio u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost), nema pravo iskazivanja poreza po izdanim računima i ne može odbiti porez koji mu po ulaznim računima zaračunaju ostali poduzetnici.
Poduzetnikom se prema članku 2. stavak 3. Zakona i članka 29. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 77/04 — ispravak) smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda. Osoba koja ispunjava sva tri uvjeta istodobno, poduzetnik je u smislu odredbi Zakona o porez na dodanu vrijednost.
Shodno navedenim odredbama, gospodin "A" nije obvezan upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, ako godišnja vrijednost isporuka dobara i usluga koje je obavio nije bila veća od 85.000,00 kuna, neovisno o tome što je nositelj obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva. Međutim, u smislu članka 34. stavak 5. Pravilnika, obveznikom poreza na dodanu vrijednost može se postati i na vlastiti zahtjev, što Porezna uprava utvrđuje rješenjem i to ga rješenje obvezuje narednih pet kalendarskih godina.
Molimo da o navedenom obavijestite podnositelja upita. 

Klasa:410-19/04-01/90 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 22.3.2004.

Upis u registar obveznika PDV-a 

Postavili ste nam pitanje uzimaju li se za ulazak u sustav poreza na dodanu vrijednost kod novih poduzetnika koji su djelatnost obavljali samo u jednom dijelu godine, ostvarene isporuke u iznosu od preko 85.000,00 kuna ili se ostvarene isporuke svode na godišnji nivo.
Naše je mišljenje:
Prema odredbi članka 22. stavak 1. i članka 6. stavka 1. točke 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 127/00), porezni obveznik je poduzetnik čija je godišnja vrijednost isporuka dobara i obavljenih usluga nakon odbitka vrijednosti isporuka koje su prema članku 11. Zakona, oslobođene poreza, u prethodnoj kalendarskoj godini bila veća od 85.000,00 kuna.
Ako je poduzetnik poslovao tijekom dijela kalendarske godine, tada se ostvarene isporuke u razdoblju u kojem je poslovao promatraju svedene na godišnju razinu.
Na isti način se postupalo i kod uvođenja poreza na dodanu vrijednost, kako je to propisano odredbom članka 40. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 198/03).

Klasa:410-19/03-01/281 Ur. broj:513-07/03-3 Zagreb 22.9.2003.

Obveznik poreza na dodanu vrijednost za djelatnost iznajmljivanja apartmana U prilogu dopisa dostavljamo u vašu nadležnost upit gospodina "A" koji nam je proslijedilo Ministarstvo turizma, u kojem porezni obveznik postavlja upit je li obveznik poreza na dodanu vrijednost i za djelatnost iznajmljivanja apartmana u svojoj kući na Pagu koju obavlja uz obrtničku djelatnost registriranu u Rijeci.
Stranci treba odgovoriti da se kod osoba koje obavljaju obrtničku djelatnost i uz to se bave iznajmljivanjem ili nekom drugom povremenom samostalnom djelatnosti, poduzetničkom djelatnosti u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 73/00), smatra njihova ukupna djelatnost. Ako je osoba koja ima registriran obrt i uz to iznajmljuje apartmane u okviru svoje poduzetničke djelatnosti ostvarila od oporezivih isporuka više od 85.000,00 kuna u protekloj godini, obveznik je poreza na dodanu vrijednost za sve isporuke u okviru svoje ukupne poduzetničke djelatnosti što u konkretnom slučaju znači po osnovi obrtničke djelatnosti i po osnovi iznajmljivanja apartmana. 

Klasa:410-19/03-01/204 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 2.6.2003.

Cenzus za ulazak u sustav poreza na dodanu vrijednost 

Gospođa "A", obratila nam se s primjedbama na preniski cenzus za ulazak u sustav poreza na dodanu vrijednost, na koje odgovaramo u nastavku.
Sve europske zemlje koje primjenjuju porez na dodanu vrijednost prema preporuci koja je sadržana u članku 24. Šeste smjernice Europske unije, isključuju od oporezivanja poduzetnike s manjim obimom prometa. Razlog za izuzimanjem od oporezivanja poduzetnika s manjim prometom je činjenica što se radi o poduzetnicima koji imaju poteškoća s vođenjem poslovnih knjiga, teže se mogu identificirati, a što je najvažnije procjenjuje se da bi ubrani porez od ovih poduzetnika bio nesrazmjeran u odnosu na troškove porezne administracije pri ubiranju tog poreza.
Utvrđivanje visine cenzusa za ulazak u sustav poreza na dodanu vrijednost svaka zemlja određuje vodeći računa o razvijenosti i strukturi gospodarstva zemlje. Ako se radi o zemlji čije je gospodarstvo relativno nerazvijeno i prevladavaju sitni poduzetnici neće se ići na postavljanje visokog iznosa, jer bi onda veliki broj poreznih obveznika odnosno transakcija ostao izvan obuhvata porezom na dodanu vrijednost. Upravo je jedan od temelja funkcioniranja sustava poreza na dodanu vrijednost široka porezna osnovica tj. obuhvaćanje porezom što većeg broja transakcija u jednoj zemlji.
Vodeći se naprijed navedenim razlozima, Republika Hrvatska je cenzus za ulazak u sustav poreza na dodanu vrijednost, odredbom članka 22. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, broj 47/95 do 73/00), propisala u iznosu
od 85.000,00 kuna, procjenjujući ga optimalnim za sadašnji stupanj razvoja hrvatskog gospodarstva, uz napomenu da je taj cenzus u prvoj godini primjene Zakona tj. u razdoblju od 1. siječnja 1998. godine do 31. prosinca 1998. godine bio 50.000,00 kuna.
Molimo vas da s našim mišljenjem upoznate stranku.

Klasa:410-19/02-01/271 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 27.3.2003.

Odbijanje stvarnih troškova tiska od porezne osnovice 

Osoba "A", autor stručne knjige, obratio nam se s upitom o tome može li od porezne osnovice odbiti stvarne troškove tiska te porez na dodanu vrijednost. Na upit odgovaramo u nastavku.
Prema članku 22. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00) poduzetnik čija godišnja vrijednost isporuka dobara i obavljenih usluga u prethodnoj kalendarskoj godini nije bila veća od 85.000,00 kuna, nije obveznik poreza na dodanu vrijednost, (osim ako se sam nije prijavio u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost), nema pravo iskazivanja poreza po izdanim računima i ne može odbiti porez koji mu po ulaznim računima zaračunaju ostali poduzetnici.
U skladu s navedenim odredbama Zakona pravo na odbitak pretporeza imaju samo oni porezni obveznici koji su u sustavu poreza na dodanu vrijednost, tj. koji su upisni u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost.

Klasa:461-01/04-01/116 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 17.9.2004.

Prodaja vode putem automata 

Društvo "A", koje ima namjeru instalirati samo-naplatne automate za prodaju izvorske vode na čaše, postavlja pitanja o kriterijima koje takvi automati moraju ispunjavati, na koje odgovaramo u nastavku.
Odredbama poreznih propisa nisu definirani nikakvi kriteriji koje takvi automati moraju zadovoljavati.
Prema odredbama članka 15. stavak 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 47/95 do 82/04) i članka 74. stavak 6. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., broj 60/96 do 55/04), od obveze izdavanja računa pri prodaji dobara i usluga, izuzeta je između ostalih i prodaja putem automata.
Međutim, porezni obveznik mora taj promet evidentirati u propisanim poreznim evidencijama-knjigama I-RA, podnositi porezne prijave - Obrazac PDV i PDV-K te plaćati porez kao i voditi ostale porezne evidencije propisane Pravilnikom o porezu na dodanu vrijednost te drugim poreznim i računovodstvenim propisima.

Klasa:410-19//02-01/293 Ur. broj:513-07/03-4 Zagreb 28.2.2003.

Remitenda kod prodaje kao stari papir porezno nepriznati manjak 

Odvjetnica "A", obratila nam se s pitanjima u vezi s remitendom te traži eksplicitno mišljenje je li pri utvrđivanju broja neprodanih primjeraka novina koje će se prodati kao stari papir obvezno prisustvo ovlaštenog djelatnika Porezne uprave, odnosno hoće li se remitenda koja se prodaje kao stari papir smatrati porezno nepriznatim manjkom ako pri utvrđivanju broja neprodanih primjeraka nije prisustvovao ovlašteni djelatnik Porezne uprave?
Naše je mišljenje:
Remitenda predstavlja neprodane primjerke novina te u poreznom smislu predstavlja dobra kojima je protekao rok trajanja. Ako se neprodani primjerci novina uništavaju, tada će utvrđeni manjak dobara do kojeg je došlo zbog uništenja biti porezno priznat samo ako je pri utvrđivanju činjeničnog stanja prisutan ovlašteni djelatnik Porezne uprave kako je to propisano odredbom članka 25. stavak 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01).
Ako se neprodani primjerci novina prodaju kao stari papir ne radi se o manjku dobara, jer dobra postoje i biti će prodana kao stari papir jer im je protekao rok trajanja. U tom slučaju se radi o oporezivoj isporuci dobara na koju je isporučitelj -porezni obveznik u smislu odredbi Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00), obvezan zaračunati porez na dodanu vrijednost te nije potrebna prisutnost djelatnika Porezne uprave pri utvrđivanju broja neprodanih primjeraka novina.
Međutim, porezni obveznik-isporučitelj novina mora na zahtjev poreznog nadzora biti u mogućnosti pružiti dokaze da je utvrđeni broj komada neprodanih primjeraka novina, pretvoren u odgovarajući broj kilograma papira koji je prodan kao stari papir. U protivnom će se neprodani primjerci novina za koje se ne može dokazati da su prodani kao stari papir, smatrati manjkom na koji se plaća porez.

Klasa:410-01/02-01/852 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 25.11.2002.

Čuvanje računa na elektronskom mediju 

Društvo "A", iz Zagreba, postavilo nam je upit mogu li primljene računa čuvati na elektronskom mediju, na koji odgovaramo u nastavku.
Člankom 24. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/2000), propisano je da porezni obveznici moraju izdane i primljene računa, dokumente o ispravcima računa, dokaze o izvozu odnosu uvozu, dokumente na osnovi kojih su korištena oslobođenja od plaćanja poreza, obračune poreza kao i svu drugu dokumentaciju bitnu za utvrđivanje i plaćanja poreza čuvati najmanje pet godina od proteka godine na koju se odnose.
Odredbama članka 128. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine" broj 60/96. do 54/01.), propisano je da porezni obveznik mora u svome knjigovodstvu osigurati sve podatke potrebne za točno, pravilno i pravodobno obračunavanje i plaćanje poreza na dodanu vrijednost. Stavkom 3. istog članka propisano je da knjigovodstvo poduzetnika i knjige izdanih i primljenih računa moraju se voditi prema načelima točnosti, urednosti i pravodobnosti prema Zakonu o računovodstvu i drugim propisima koji uređuju vođenje knjiga poduzetnika.
Članak 55. stavak 7. Općeg poreznog zakona ("Narodne novine", broj 127/00 i 86/01.), između ostaloga, propisuje mogućnost da se knjige i druge evidencije mogu voditi i na nosačima podataka, ako ti oblici knjigovodstva, zajedno s pritom primijenjenim postupcima, odgovaraju načelima urednog knjigovodstva. Pri vođenju knjiga i drugih evidencija na nosačima podataka mora se osigurati da ti podaci u roku čuvanja budu raspoloživi i da se u svako doba unutar primjerenog roka mogu učiniti čitljivim. Tijek postupka mora se zajedno sa svim promjenama dokazati s pomoću sustavne dokumentacije.
Prema tome, dokumentacija iz članka 24. Zakona o porezu na dodanu vrijednost se može čuvati zakonom propisanom roku i na nosačima podataka uz navedene uvjete.

Klasa:410-19/02-01/306 Ur. broj:513-07/02-2 Zagreb 25.11.2002.

Čuvanje dokumentacije za utvrđivanje i plaćanje poreza 

Društvo "A", iz Zagreba, postavilo nam je upit mogu li izdane i primljene računa, dokaze o izvozu odnosno uvozu, dokumente na osnovi kojih su korištena oslobođenja od plaćanja poreza, obračune poreza kao i svu drugu dokumentaciju bitnu za utvrđivanje i plaćanje poreza čuvati u izvorniku ili je dovoljno istu dokumentaciju čuvati na mikrofilmovima, CD-u ili sličnim načinima pohrane podataka kroz zakonom određeno vrijeme. Na navedeni upit odgovaramo u nastavku.
Člankom 24. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/ 2000), propisano je da porezni obveznici moraju izdane i primljene računa, dokumente o ispravcima računa, dokaze o izvozu odnosu uvozu, dokumente na osnovi kojih su korištena oslobođenja od plaćanja poreza, obračune poreza kao i svu drugu dokumentaciju bitnu za utvrđivanje i plaćanja poreza čuvati najmanje pet godina od proteka godine na koju se odnose.
Odredbama članka 128. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine broj 60/96. do 54/01.), propisano je da porezni obveznik mora u svome knjigovodstvu osigurati sve podatke potrebne za točno, pravilno i pravodobno obračunavanje i plaćanje poreza na dodanu vrijednost. Stavkom 3. istog članka propisano je da knjigovodstvo poduzetnika i knjige izdanih i primljenih računa moraju se voditi prema načelima točnosti, urednosti i pravodobnosti prema Zakonu o računovodstvu i drugim propisima koji uređuju vođenje knjiga poduzetnika.
Članak 55. stavak 7. Općeg poreznog zakona ("Narodne novine", broj 127/00 i 86/01.), između ostaloga, propisuje mogućnost da se knjige i druge evidencije mogu voditi i na nosačima podataka ako ti oblici knjigovodstva, zajedno s pritom primijenjenim postupcima, odgovaraju načelima urednog knjigovodstva. Pri vođenju knjiga i drugih evidencija na nosačima podataka mora se osigurati da ti podaci u roku čuvanja budu raspoloživi i da se u svako doba unutar primjerenog roka mogu učiniti čitljivim. Tijek postupka mora se zajedno sa svim promjenama dokazati s pomoću sustavne dokumentacije.
Prema tome, dokumentacija iz članka 24. Zakona o porezu na dodanu vrijednost se može čuvati u zakonom propisanom roku i na nosačima podataka uz navedene uvjete.

Klasa:410-19/05-01/33 Ur. broj:513-07-21-01/05-2 Zagreb 14.3.2005.

Tumačenje poreznih propisa 

U svezi s vašim upitom o obračunu poreza na dohodak i poreza na dodanu vrijednost kod umjetničke djelatnosti koju obavljaju fizičke osobe koje nemaju status samostalnih umjetnika, već obavljaju neku drugu samostalnu djelatnost po kojoj osnovi su obveznici poreza na dodanu vrijednost, odgovaramo u nastavku.
1. Prema odredbi članka 11. stavak 10. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 82/04) i članka 65. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 55/04), isporuke dobara i usluga koje obavljaju samostalni umjetnici oslobođene su poreza na dodanu vrijednost. Samostalnim umjetnicima se smatraju umjetnici koji samostalno obavljaju umjetničku djelatnost kao trajnu ili povremenu djelatnost uz potvrdu strukovne organizacije. Prema odredbi članka 66. Pravilnika, mogu se odlučiti hoće li s isporukama dobara i usluga postupati kao s oporezivim isporukama.
Sve ostale osobe koje obavljaju neku umjetničku djelatnost, ali u smislu propisa o porezu na dodanu vrijednost nisu samostalni umjetnici, ako ispunjavaju uvjete iz članka 22. Zakona, tj. ako im je godišnja vrijednost oporezivih isporuka u prethodnoj godini prešla iznos od 85.000,00 kuna, porezni su obveznici i na obavljene isporuke zaračunavaju porez na dodanu vrijednost.
Isto se odnosi i na slučajeve kad npr. neki odvjetnik, obrtnik ili slično obavlja umjetničke usluge. Ako nije samostalni umjetnik, u njegovu poduzetničku oporezivu djelatnost spadaju sve isporuke koje on obavi bilo da se radi o odvjetničkoj, obrtničkoj ili umjetničkoj djelatnosti.
Osnovica za obračun poreza na dodanu vrijednost je naknada koju obveznik primi za obavljenu uslugu odnosno sve ono što primatelj dobra ili usluge treba platiti za isporučena dobra ili usluge, osim poreza na dodanu vrijednost kako je to propisano odredbom članka 8. stavak 1. Zakona. Naknadom na koju se obračunava porez na dodanu vrijednost u slučaju ostvarenja autorskog honorara odnosno drugog dohotka čini ukupna naknada koju ostvari isporučitelj kao obveznik poreza na dohodak i poreza na dodanu vrijednost, uključujući sva davanja (porez na dohodak i prirez) koja je isplatitelj obvezan obustaviti i uplatiti iz ostvarenog honorara odnosno drugog dohotka.
Obveznici poreza na dodanu vrijednost, izdaju račune koji moraju sadržavati podatke navedene u članku 15. stavak 3. i 6. Zakona. Pečat odnosno štambilj nije obvezni sadržaj računa u smislu propisa o porezu na dodanu vrijednost.

2. Po osnovu primitaka koje ostvaruju odvjetnici, liječnici, obrtnici i drugi obavljanjem povremene umjetničke djelatnosti utvrđuje se drugi dohodak u skladu s odredbama članka 32. stavak 3. točka 2. Zakona o porezu na dohodak ("Narodne novine" broj 177/04).
Pri utvrđivanju drugog dohotka po osnovi naknada za isporučeno autorsko djelo uključivo i umjetničko djelo fizičkim osobama koje obavljaju umjetničku i kulturnu djelatnost priznaju se izdaci u visini 30% od ostvarenih primitaka, prema članku 32. stavak 5. Zakona o porezu na dohodak.
U skladu sa člankom 69. stavak 2. točka 1. Zakona o porezu na dohodak i člankom 22. Zakona o pravima samostalnih umjetnika i poticanju kulturnog i umjetničkog stvaralaštva ("Narodne novine" broj 43/96, 44/96-ispravak) i ovim fizičkim osobama se uz potvrdu nadležne strukovne umjetničke udruge ili ovlaštene agencije da se radi o umjetničkom djelu, može priznati neoporezivi dio umjetničkog autorskog honorara za umjetničko djelo u visini 25% od ostvarenog primitka.
U skladu sa člankom 62.a Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja ("Narodne novine" broj 147/02, 175/03, 177/04) drugim primitkom ne smatraju se, između ostalih ni naknade za isporučeno umjetničko djelo, zbog čega ni ne podliježu obvezi obračuna, obustave i uplate doprinosa za obvezna osiguranja.
U skladu s navedenim odredbama Zakona o porezu na dohodak i Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja, obveznik poreza na dodanu vrijednost će izdati račun sadržaja propisanog Zakonom o porezu na dodanu vrijednost, u kojemu će porez na dodanu vrijednost biti obračunat i iskazan na iznos ukupnog primitka, koji će u sebi sadržavati obvezu poreza na dohodak i prireza te iznos naknade za isplatu fizičkoj osobi (sve obračunato uz korištenje neoporezivog dijela umjetničkog autorskog honorara u visini 25% primitka i iznosa priznatog izdatka u visini 30%).
Isplatitelj umjetničkog autorskog honorara obvezan je u skladu sa člankom 48. Zakona o porezu na dohodak, obračunani porez na dohodak i eventualno prirez iz dohotka obustaviti i uplatiti na propisane uplatne račune kao porez po odbitku, prilikom svake isplate i istodobno s isplatom drugog dohotka, a fizičkoj osobi na žiro račun kod ovlaštene organizacije za platni promet doznačiti naknadu (umanjenu za porez na dohodak i prirez) te iznos obračunanog poreza na dodanu vrijednost. 

Klasa:410-01/04-01/1010 Ur. broj:513-07-21-01/04-2 Zagreb 30.9.2004.

Obveza plaćanja porez na dodanu vrijednost kod podnajma stana vlastitoj tvrtki

Društvo "A" d.o.o. obratilo nam se s pitanjima o poreznim obvezama u slučaju kad fizička osoba koja je uzela u najam stan, daje taj stan u podnajam svojoj tvrtki (d.o.o.). Postavlja pitanja mora li cijena najma biti ista, postoji li obveza plaćanja poreza kad se stan daje u podnajam vlastitoj tvrtki ili se porez plaća samo na razliku te treba li prijaviti taj ugovor Poreznoj upravi jer je nekretnina već prijavljena da se daje u najam?
Naše je mišljenje:
Prema podacima iz upita radi se o dva ugovorno-pravna odnosa. U prvom je dan stan u najam fizičkoj osobi, a u drugom ga ta fizička osoba daje u podnajam svom poduzeću. Pitanja se odnose na drugi ugovorno-pravni odnos u kojem fizička osoba daje stan u podnajam svom poduzeću.
Davanjem u najam odnosno podnajam imovine, fizička osoba postaje obveznikom poreza na dohodak od imovine te je u smislu odredbe članka 44. Zakona o porezu na dohodak (Nar. nov., broj 127/00 do 30/04), u roku od 8 dana obvezna prijaviti Poreznoj upravi početak obavljanja djelatnosti.
Dohodak ostvaren od imovine oporezuje se na način propisan u članku 23. Zakona, a porezni obveznik plaća predujam poreza na dohodak u skladu s odredbom članka 37. Zakona, kao konačnu obvezu.
Ako je fizička osoba koja ostvaruje primitke od najma obveznik poreza na dodanu vrijednost, dohodak od najma prema odredbama članka 25. stavak 1. Zakona utvrđuje prema poslovnim knjigama na način kako je to odredbama članka 18. do 22. Zakona, propisano za utvrđivanje dohotka od samostalne djelatnosti.
Fizička osoba (vlasnik poduzeća) i poduzeće su dvije osobe, a visina naknade za najam prostora utvrđuje se u okviru ugovornog odnosa.
Fizička osoba koja ostvaruje dohodak od iznajmljivanja (podnajma stana) plaća porez na ukupno ostvareni dohodak od iznajmljivanja.
Činjenica da je iznajmljivanje te nekretnine prema prvom obvezno-pravnom odnosu već prijavljeno u Poreznoj upravi, ne igra nikakvu ulogu pri iznajmljivanju nekretnine u drugom obvezno-pravnom odnosu, jer se radi o različitim osobama koje ostvaruju dohotke temeljem dva različita obvezno-pravna odnosa.

Klasa:410-19/04-01/83 Ur. broj:513-07/04-2 Zagreb 11.3.2004.

Isplata naknade štete temeljem police osiguranja 

Odvjetnik "A", postavio nam je zahtjev za tumačenjem u svezi s isplatom naknade štete temeljem police osiguranja. Njegovoj stranci obvezniku poreza na dodanu vrijednost, osiguravajuće društvo je isplatilo naknadu umanjenu za iznos poreza koji je iskazan u računima za popravak vozila. Traži objašnjenje za takav stav osiguravajućeg društva.
Naše je mišljenje:
Obveza podmirenja štete koju osiguravajuće društvo ima prema osiguraniku proizlazi iz ugovora o osiguranju.
Činjenica je da je šteta učinjena obvezniku poreza na dodanu vrijednost, ako se radi o automobilu koji je u njegovoj poduzetničkoj imovini, neto iznos računa koji je obveznik primio za popravak automobila, jer zaračunati porez za sve poduzetnički motivirane nabave dobara i usluga može odbiti kao pretporez i on ne tereti rashode poreznog obveznika.
Međutim, visina naknade za štetu nije predmet poreznih propisa već ugovorno-pravnog odnosa između osiguravajućeg društva i osiguranika.

Klasa:223-01/03-01/1 Ur. broj:513-07/03-2 Zagreb 31.1.2003.

Postupanje u svezi s primjenom JMBG-a 

Društvo "A" postavilo nam je pitanje o postupanju u svezi s primjenom JMBG-a koji je kao porezni broj propisan Zakonom o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 47/95 do 73/00) i Pravilnikom o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne novine", broj 60/96 do 54/01) te drugim poreznim zakonima i pravilnicima, budući da je Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o matičnom broju ("Narodne novine", broj 66/02) ograničena njegova upotreba u javnim ispravama, na koje odgovaramo u nastavku.
Budući da se sustav poreznih evidencija u Poreznoj upravi i kod poreznog obveznika temelji na podacima o JMBG-u, sve dok se ne na odgovarajući način ne osigura zamjena JMBG-a na drugi način konstruiranim poreznim brojem, za funkcioniranje cijelog sustava poreza na dodanu vrijednost te ostalih poreznih oblika njegova upotreba u porezne svrhe zadržava se do daljnjeg.
Molimo da o našem mišljenju izvijestite stranku. 

Klasa:410-19/02-01/486 Ur. broj:513-07/03-3 Zagreb10.1.2003. 

Oslobođenje od obveze plaćanja poreza na promet proizvoda i usluga na motorno vozilo namijenjenog za odvoz kućnog i glomaznog otpada 

Grad Hrvatska Kostajnica obratio nam se s upitom postoji li mogućnost da se društvo "A" oslobodi obveze plaćanja poreza na promet proizvoda i usluga na motorno vozilo namijenjenog za odvoz kućnog i glomaznog otpada. Vozilo je 1995. godine društvo "B" darovalo Gradu Hrvatska Kostajnica te je iste godine uvezeno iz inozemstva. Odlukom od 20. 2.1996. vozilo je Grad Hrvatska Kostajnica darovao društvu "A". Međutim, vozilo do 2001. godine nije korišteno zbog oštećenja, a nakon popravka vozila, prilikom registracije ustanovljeno je da nije plaćen poreza na promet proizvoda i usluga. U nastavku odgovaramo.
Prema odredbama članak 6. stavak 2. točka 3. Zakona o porezu na promet proizvoda i usluga (Narodne novine, broj 95/94, 34/94 i 19/96), koji je bio na snazi 1996. godine, prometom proizvoda koji služe krajnjoj potrošnji i na koje se obračunava porez na promet smatra se između ostaloga i davanje proizvoda bez naknade koje obavi pravna osoba.
Prema odredbama članak 14. stavak 6. istog Zakona, obveznik poreza na promet proizvoda za motorno vozilo koje podliježe obvezi godišnje registracije je pravna osoba i građanin kupac (stjecatelj) motornog vozila.
Člankom 33. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 73/00), propisano je da se porez na promet proizvoda i usluga kojeg porezni obveznik duguje prema odredbama Zakona o porezu na promet proizvoda i usluga, mora platiti u rokovima i na način propisan odredbama toga Zakona.
Prema navedenom, porezni obveznik je stjecatelj motornog vozila koje podliježe obvezi godišnje registracije odnosno u predmetnom slučaju to je primatelj donacije.
Ministarstvo financija odnosno Porezna uprava ne može mimo odredaba Zakona, osloboditi pojedinog poreznog obveznika obveze plaćanja poreza.

Klasa: 410-19/06-011206 Ur.br.: 513-07-21-01107-2 Zagreb, 19. veljača 2007.

Odvoz na otpad i uništenje rashodovane dugotrajne imovine, zaliha materi-jala i sitnog inventara - Primjena čl. 25. st. 4. Pravilnika o PDV-u

Na upit društva "A" d.d. u svezi s otpisom i odvozom na zbrinjavanje odnosno na otpad rashodovane dugotrajne imovine, neupotrebljivog potrošnog materijala i sitnog inventara uz napomenu da je u pojedinim slučajevima društvo, kada se radi o zbrinjavanju opasnog otpada, obvezno provesti postupak zbrinjavanja u skladu sa Zakonom o otpadu i Zakonom o zaštiti okoliša (npr. odvoz i uništenje akumulatorskih baterija) te konkretna pitanja:
1. Kako postupiti kad se djelatnici Porezne uprave ne odazovu pozivu na prisustvovanje pri odvozu bez navođenja ikakvog razloga za nedolazak? Hoće li se i tada odvoz predmetne imovine smatrati oporezivim manjkom, unatoč činjenici da porezni obveznik ima svu potrebnu dokumentaciju i dokaze o provedenom odvozu?
2. Kad treba pozvati djelatnike Porezne uprave u slučaju kad se pojedina dugotrajna imovina (npr. telefonske centrale) demontira i rastavlja na sastavne dijelove? Da li u razdoblju demontaže koja može trajati i nekoliko dana ili u trenutku odvoza sastavnih dijelova od strane tvrtke koja je nadležna za odvoz i zbrinjavanje?
3. Što znači utvrđivanja činjeničnog stanja iz članka 25. Pravilnika o PDV-u? U pojedinim slučajevima društvu je naloženo plaćanje PDV-a iz razloga što službenici Porezne uprave zapisnički konstatiraju da nisu u mogućnosti stručno procijeniti imovinu, a smatraju da predoče-na imovina nije dotrajala i tehnološki zastarjela, unatoč činjenici da je navedena imovina za društvo neupotrebljiva i zato je predaju na otpad.
4. Je li potrebno pozivati djelatnike Porezne uprave u smislu odredbi članka 25. Pravilnika o PDV-u, u slučajevima kada je zaključen ugovor s registriranom tvrtkom za zbrinjavanje
otpada, prema kojem tvrtka društvu "A" d.d. ispostavlja račun za obavljenu uslugu odvoza, dok društvo "A" d.d. ispostavlja račun navedenoj tvrtki za prodanu količinu sekundarnih sirovina (bakar, cink, i sl.) dobivenih naknadnom preradom tog istog otpada?
Središnji ured Porezne uprave je odgovorio:
Prema odredbi članka 25. stavak 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05), manjak dobara zbog neodgovarajuće kvalitete, proteka roka trajanja, kala, rastepa, loma ili kvara iznad visine utvrđene odlukama Gospodarske ili Obrtničke komore i manjkova nastalih djelovanjem više sile, može se priznati ako je pri utvrđivanju činjeničnog stanja prisutan ovlašteni djelatnik Porezne uprave.
Utvrđivanje činjeničnog stanja u smislu ove odredbe ne znači prosudbu djelatnika Porezne uprave o tome jesu li dobra (oprema, sitni inventar, trgovačka roba, vlastiti proizvodi, repromaterijal) dotrajala, zastarjela ili ne. Ta odluka je uvijek na poreznom obvezniku. Djelatnik Porezne uprave utvrđuje činjenično stanje u smislu da konstatira uništenje ili zbrinjavanje imovine, odnosno dobara za koje je porezni obveznik utvrdio da više ne mogu imati neku uporabnu odnosno prometnu vrijednost.
U određenim slučajevima nalog za uništenje ili zbrinjavanje dobara na drugi način, može dati i odgovarajuća inspekcijska služba. Ako su prema rješenju takve službe dobra uništena ili predana na uništenje i zbrinjavanje nadležnoj organizaciji koja se bavi zbrinjavanjem otpada, može se priznati takav manjak dobara na temelju dokumentacije izdane poreznom obvezniku od strane nadležnih službi i organizacije za zbrinjavanje otpada. Smatramo da u tom slučaju za priznavanje manjka u smislu odredbe članka 25. stavak 4. Pravilnika o PDV-u nije potrebna prisutnost djelatnika Porezne uprave. Isto bi se odnosilo i na slučaj kad se radi o zbrinjavanju opasnog otpada za koji je potrebno provesti postupak zbrinjavanja u skladu sa Zakonom o otpadu i Zakonom o zaštiti okoliša.
Ako se djelatnik Porezne uprave ne odazove pozivu da prisustvuje uništenju otpisanih od-nosno rashodovanih dobara, poreznom obvezniku ostaju na raspolaganju ostala sredstva za do-kazivanje (zapisnik o uništenju, dokumentacija o predaji dobara na otpad odnosno zbrinjavanje, plaćeni računi za predaju na otpad i zbrinjavanje, i dr.) da se radi o uništenju otpisanih dobara, odnosno njihovoj predaji organizaciji nadležnoj za zbrinjavanje otpada, odnosno porezno priznatom manjku u smislu odredbe članka 25. stavak 4. Pravilnika o PDV-u.
U slučaju kad je s registriranom tvrtkom za zbrinjavanje otpada zaključen ugovor o zbrinjavanju otpada, pri čemu tvrtka zaračunava naknadu za uslugu zbrinjavanja, a društvo navedenoj tvrtki zaračunava vrijednost sirovina dobivenih preradom otpada danog na zbrinjavanje, smatramo da nije potrebno pozivati djelatnike Porezne uprave, ali porezni obveznik mora biti u mogućnosti pružiti dokaze da je preradom odgovarajućih količina otpada dobiven odgovarajući broj kilograma korisnih sirovina koje su prodane tvrtki za zbrinjavanje otpada.

Klasa: 410-01/07-01/292 Ur.br.: 513-07-21-01/07-2 Zagreb, 11. travanj 2007.

Primjena odluka komora pri utvrđivanju neoporezivih manjkova

Na upit primjenjuju li fizičke osobe (obrtnici) obveznici poreza na dobit pri utvrđivanju visine neoporezivog manjka prema članku 25. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05) Pravilnike o dopuštenom manjku s naslova kala, rastepa, kvara i loma Hrvatske obrtničke komore ili Hrvatske gospodarske komore, odgovaramo:
Iz Upute za sastavljanje i podnošenje konačnog obračuna poreza na dodanu vrijednost za 2003. godinu klasa: 410-01/04-01/129, ur. broj: 513-07/04-01/1 od 17. veljače 2004. i Upute za sastavljanje konačnog obračuna poreza na dodanu vrijednost za 2006. godinu klasa: 410-01/07-01 /134, ur. broj: 513-07-21 -01 /07-1 od 31. siječnja 2007. razvidno je da fizičke osobe koje su obveznici poreza na dobit i vode poslovne knjige po propisima o računovodstvu, primjenjuju pravila propisana za pravne osobe.
Navedeno znači da su iste dužne pri utvrđivanju visine neoporezivog iznosa manjka dobara primijeniti Pravilnike i Odluke Hrvatske gospodarske komore.

Klasa: 410-01/06-01/569 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb. 27. studeni 2006.
Ustupanje autorskih prava tuzemnom poduzetniku

Društvo I. Z. d.o.o. obratilo nam se s upitom u svezi s carinskim davanjima, oporezivanjem porezom na dodanu vrijednost i porezom po odbitku autorskih prava koja kupuje od nerezidenta radi prodaje tih prava u tuzemstvu i u inozemstvu te radi proizvodnje u tuzemstvu i izvoza tih proizvoda.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbama članka 2. stavak l. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05), porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke svih dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Kod oporezivanja usluga s elementom inozemnosti, mjesto oporezivanja propisano je odredbama članka 5. Zakona.
Prema općoj odredbi članka 5. stavak 3. Zakona, mjestom oporezivanja smatra se mjesto obavljanja usluga što podrazumijeva sjedište poduzeća koje obavlja usluge ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju.
Kada se radi o uslugama iz članka 5. stavak 6. Zakona, propisano je da se oporezuju prema mjestu primatelja usluga. Između ostalog, u članku 5. stavak 6. točka l. Zakona, propisano je da se kod usluga prijenosa, ustupanja i korištenja autorskih prava, patenata, licencija, zaštitnog znakovlja i sličnih prava te odricanje od tih prava, porez na dodanu vrijednost plaća prema mjestu primatelja usluge.
Članak 19. stavak 2. Zakona propisuje da je domaći poduzetnik obvezan obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost kada mu inozemni poduzetnik obavi uslugu na način i u rokovima propisanim Zakonom.
Prema tome, kada inozemni poduzetnik ustupa tuzemnom poduzetniku autorska prava, tada je tuzemni poduzetnik obvezan na temelju odredaba članka 5. stavak 6. točka l. i članka 19. stavak 2. Zakona obračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost na usluge koje mu je obavio poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu. Kada tuzemni poduzetnik ustupa autorska prava inozemnom poduzetniku, navedene usluge ne oporezuju se prema odredbama hrvatskog Za-kona o porezu na dodanu vrijednost.
Ako inozemni poduzetnik ustupa tuzemnom poduzetniku autorska prava kako bi tuzemni poduzetnik mogao u tuzemstvu proizvoditi dobra koja će kasnije izvesti, napominjemo da je također tuzemni poduzetnik kao primatelj usluge ustupanja autorskih prava obvezan, na temelju odredaba članka 5. stavak 6. točka 1. i članka 19. stavak 2. Zakona, obračunati i uplatiti porez na dodanu vrijednost. U vezi s navedenim napominjemo da su prema članku 13. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost izvozne isporuke dobara, uključujući prijevozne i sve druge otpremne usluge, oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Porez po odbitku, u smislu članak 31. Zakona o porezu na dobit (Nar. nov., br. 177/04, 90/05 i 57/06) i članka 49. Pravilnika o porezu na dobit (Nar. nov., br. 95/05), je porez kojim se oporezuje dobit koju ostvari nerezident u Republici Hrvatskoj, a plaća se, između ostalog, na autorska prava i druga prava intelektualnog vlasništva (primjerice, prava na reprodukciju, patente, licencije, zaštitni znak i druga slična prava) koja se plaćaju inozemnim osobama koje nisu fizičke osobe. Porezna osnovica poreza po odbitku je bruto iznos naknade koju tuzemni isplatitelj plaća nerezidentu - inozemnom primatelju, međutim, ako naknada podlijeće obvezi plaćanja poreza na dodanu vrijednost, porez po odbitku plaća se na osnovicu bez poreza na dodanu vrijednost. Porez po odbitku plaća se po stopi 15%.
Porezni obveznik poreza po odbitku je, prema članku 31. stavak 2. Zakona o porezu na dobit i članka 49. Pravilnika o porezu na dobit, tuzemni isplatitelj koji plaća naknade inozemnim osobama, poduzetnicima koji nisu fizičke osobe. Porez po odbitku plaća se i ako se obveza rješava na način koji nije plaćanje. Tuzemni isplatitelj, obveznik poreza po odbitku, dužan je mjerodavnoj ispostavi Porezne uprave dostaviti pregled svih isplaćenih naknada s podacima o nazivu inozemnog primatelja, datumu i iznosu isplate, kao i primijenjenoj stopi poreza po odbitku, istovremeno s predajom porezne prijave poreza na dobit.
Tuzemni isplatitelj naknade obvezan je nerezidentima pri svakoj isplati naknada, obračunati, obustaviti i uplatiti porez po odbitku, u skladu s odredbama Zakona, ako ti nerezidenti imaju sjedište u državama s kojima Republika Hrvatska ne primjenjuje ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, ako nerezident ima sjedište u državi s kojom Republika Hrvatska primjenjuje ugovore o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, obvezan je prilikom isplate obračunati, obu-staviti i uplatiti porez po odbitku na način određen ugovorom i Zakonom. Člankom 51. stavak 2. Pravilnika propisano je ako Republika Hrvatska ima s državom čiji je porezni obveznik rezident sklopljen ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, odredbe ugovora primjenjuju se na način propisan stavcima 5. do 10. ovoga članka.
Prema navedenom, smatramo da je tuzemni poduzetnik u oba slučaja, i kada mu pravna osoba nerezident ustupa autorska prava radi daljnje prodaje u tuzemstvu i inozemstvu, odnosno radi proizvodnje u tuzemstvu na vremenski ograničeno razdoblje, obvezan obračunati, obustaviti i uplatiti porez po odbitku u skladu s odredbama Zakona o porezu na dobit i ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja ako je sklopljen.

U svezi s plaćanjem carinskih davanja podnositelj upita treba se obratiti Carinskoj upravi.
Klasa: 410-19/06-01/183 Ur.br.: 513-07-21-01/0-2 Zagreb, 18. prosinac 2006.

Mjesto oporezivanja usluga kod prijenosa podataka putem telekomunikacijske linije
Društvo ,,A", postavilo nam je pitanja u vezi određivanja mjesta oporezivanja usluga. 
1. Tuzemni poduzetnik A sklopio je ugovor s inozemnim poduzetnikom o obavljanju usluga programiranja. Kako bi mogao prenijeti programirane podatke naručitelju inozemnom poduzetniku tuzemni poduzetnik A unajmio je od tuzemnog poduzetnika B liniju za prijenos programiranih podataka. U vezi navedenog postavljeno je pitanje treba li tuzemni poduzetnik A prilikom ispostavljanja računa inozemnom poduzetniku za najam linije za prijenos podataka obračunati porez na dodanu vrijednost ili se radi o usluzi koja se prema članku 5. stavak 5. i 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (,,Narodne novine" od broja 47/95 do 90/05), oporezuje prema sjedištu primatelja usluge?
2. Obzirom da je tuzemni poduzetnik imao putne troškove zaposlenika koji su sudjelovali u procesu programiranja postavljaju pitanje jesu II navedeni putni troškovi koje namjeravaju zaračunati inozemnom naručitelju dio usluge programiranja ili se oporezuju zasebno?

Na postavljena pitanja odgovaramo u nastavku.

1. Da bi se odredilo oporezuje 11 se usluge s elementom inozemnosti prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost, potrebno je prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, odrediti mjesto oporezivanja takve usluge.
Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se mjestom obavljanja usluge smatra sjedište poduzeća koje usluge obavlja ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice. Od ovoga općeg načela, propisani su izuzeci u članku 5. stavak 4. do 6. Zakona, kojima se, među ostalim, određuje da se usluge iz stavka 6. ovog članka oporezuju prema sjedištu poduzeća primatelja usluge, kada se te usluge obavljaju s inozemnim poduzetnicima.
Odredbom članka 5. stavak 6. točka 5. Zakona i članka 33b. Stavak 8. točka 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (,,Narodne novine" od broja 60/96 do 153/05), propisano je da se usluge ustupanja informacija, u koje između ostalog spada i ustupanje softvera) koji je izrađen specijalno za naručitelja, oporezuju prema sjedištu poduzeća primatelja usluge/
Prema Zakonu o telekomunikacijama (Narodne novine, broj 122/03, 158/03 i 60/04), telekomunikacijskim uslugama između ostalog smatra se davanje u najam telekomunikacijskih vodova i prijenos govora, zvuka, podataka, dokumenata, slika i drugog telekomunikacijskim kapacitetima u pokretnoj i nepokretnoj satelitskoj službi.
Stoga, ako poduzetnik A posebno zaračunava uslugu prijenosa podataka putem telekomunikacijske linije za prijenos podataka što je telekomunikacijska usluga koja se oporezuje prema sjedištu poduzeća pružatelja usluge, tada na naknadu za tu uslugu treba obračunati porez na dodanu vrijednost prema odredbi članka 5. stavak 1. i 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Međutim, ako poduzetnik A uslugu prijenosa podataka putem telekomunikacijske linije za prijenos podataka ne zaračunava posebno, nego ona čini dio cjelokupne naknade za uslugu programiranja, tada je riječ o jedinstvenoj usluzi programiranja koja se prema odredbi članka 5. stavak 6. točka 5. Zakona oporezuje prema sjedištu poduzeća primatelja usluge.
2. Prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara 111 usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Tuzemno društvo A prilikom određivanja cijene svoje usluge programiranja, u obzir treba uzeti i izdatke koje će imati u svezi obavljanja te usluge. Stoga smatramo da bi tuzemni poduzetnik cijenu svoje usluge koju zaračunava inozemnom poduzetniku trebao temeljiti između ostalog na izdacima koje je imao za obavljanje usluge programiranja, a osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost čini ukupna naknada za isporučeno dobro ili obavljenu uslugu u smislu članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

Klasa: 410-01/07-01/410 Ur.br.: 513-07-21-01/07-2 Zagreb, 15. ožujak 2007.
PDV na građevinske usluge nerezidenta u Hrvatskoj

Društvo K. d.o.o. obavlja izolacijske radove, te namjerava sklopiti ugovor s njemačkim poduzetnikom koji je izvođač radova na nekretnini što se nalazi u Republici Hrvatskoj, a koji ne namjerava u Republici Hrvatskoj otvoriti podružnicu. Obzirom da se investitor radova i nekretnina nalazi u Republici Hrvatskoj na postavljeno pitanje je li K. d.o.o. obvezno obračunati porez na dodanu vrijednost na naknadu za obavljenu izolacijsku uslugu, u nastavku odgovaramo.
Da bi se odredilo oporezuju li se uslugu s elementom inozemnosti prema odredbama hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05), potrebno je prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, odrediti mjesto oporezivanja takve usluge.
Odredbama članka 5. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se mjestom obavljanja usluge smatra sjedište poduzeća koje usluge obavlja ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedinice.
Od ovog općeg načela, propisani su izuzeci u članku 5. stavci 4. do 6. Zakona, pa se između ostalog mjestom obavljanja usluge smatra mjesto gdje se nekretnina nalazi, ako se radi o uslugama u svezi s tom nekretninom, uključujući i najam ili zakup prema odredbi članka 5. stavak 4.točka 1.Zakona.
Člankom 33b. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05), podrobnije je propisano što se sve smatra uslugama u vezi s nekretninom. Između ostalog stavak 3. točka 2. ovoga članka propisuje da usluge koje se obavljaju na nekretnini obuhvaćaju usluge koje služe neposredno uređivanju nekretnine (primjerice geodetski radovi), usluge koje služe za pripremu građevinskih radova (primjerice usluge arhitekata, građevinskih inženjera, i drugo), usluge obavljanja građevinskih radova, usluge vještačenja na nekretninama, pa se takve usluge oporezuju prema mjestu gdje se nekretnina nalazi.
Prema navedenom ako tuzemni poduzetnik, u ovom slučaju K. d.o.o., obavlja njemačkom poduzetniku izolacijske radove na nekretnini koja se nalazi u Republici Hrvatskoj, tada takva usluga podliježe obračunu poreza na dodanu vrijednost prema odredbi članka 5. stavak 4. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, pa je K. d.o.o., obvezna u računu koji izdaje njemačkom poduzetniku obračunati porez na dodanu vrijednost.
Porezne obveze inozemnog poduzetnika iz Njemačke ovisnu su o odredbama propisanim njemačkim zakonima, međutim napominjemo ako inozemni poduzetnik obavi uslugu domaćem poduzetniku tada će domaći poduzetnik u skladu s člankom 19. stavak 2. hrvatskog Zakona o porezu na dodanu vrijednost na naknadu za uslugu koju mu je obavio poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost.
Odredbom članka 612. Zakona o trgovačkom društvima (Nar. nov., br. 1 13/93 - 118/03), propisano je da inozemna trgovačka društva i inozemni trgovci pojedinci ne mogu obavljati djelatnost na području Republike Hrvatske dok tamo ne osnuju podružnicu.
Međutim za porezne potrebe primjenjuje se definicija poslovne jedinice propisana člankom 40. Općeg poreznog zakona (Nar. nov., br. 127/00, 86/01 i 150/02), prema kojem se poslovnom jedinicom smatra svako stalno mjesto obavljanja gospodarstvene djelatnosti društva. Po-slovnom jedinicom između ostalog smatra se stalno, pokretno, plutajuće ili drugo gradilište, građevinski ili montažni projekt ako traje dulje od šest mjeseci. Člankom 4. Zakona o porezu na dobit (Nar. nov., br. 177/04, 90/05 i 57/06), propisano je da se poslovnom jedinicom inozemnog poduzetnika, nerezidenta, smatra između ostalog gradilište odnosno građevinski ili montažni projekt koji čini stalnu poslovnu jedinicu samo ako traju dulje od šest mjeseci.
Prema navedenom, inozemni poduzetnik za porezne potrebe nije obvezan u određenim slučajevima u Republici Hrvatskoj osnovati podružnicu ako privremeno obavlja neke poslove, pri čemu treba uzeti u obzir odredbe Zakona o porezu na dobit, a osobito odredbe međudržavnih ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja koje je Republika Hrvatska sklopila s nekim državama, a koji su po pravnoj snazi nadređeni domaćem zakonodavstvu.

Klasa: 410-01/06-01/923 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 27. listopad 2006.
PDV i specijalna bolnica

Specijalna bolnica "L" pruža usluge iz područja opće i plastične kirurgije i ORL. Bolnica je do sada imala pravni oblik ustanove i nije bila upisana u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost, međutim došlo je do promjene pravnog oblika iz ustanove u trgovačko društvo pa je postavljeno pitanje jesu li se kao trgovačko društvo obvezni upisati u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost?
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 11. stavak l. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narod-ne novine, od broja 47/95 do 90/05), poreza na dodanu vrijednost oslobođene su usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama: domovima zdravlja, hitnoj medicinskoj pomoći, poliklinikama, općim i specijalnim bolnicama i klinikama kao i usluge liječenja koje pruža zdravstvena ustanova za njegu u kući te isporuke dobara koje obave navedene ustanove.
Porezno oslobođenja iz članka l l. stavak l. točka 5. Zakona, postavljeno je institucionalno, tj. poreza su oslobođene usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama, a ne i sve usluge liječenja koje se pružaju i u drugim organizacijskim oblicima kao što su primjerice zdravstvena trgovačka društva čije je osnivanje moguće temeljem članka III. Zakona o zdravstvenoj zaštiti (Narodne novine, broj 121/03, 44/05 i 48/05).
Shodno navedenom, prema sadašnjim odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, porezno oslobođenje navedeno u članku 1 1. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ne može se primijeniti na zdravstvene usluge koje pruža trgovačko društvo osnovano u skladu s odredbama Zakona o zdravstvenoj zaštiti.
Napominjemo, ako Specijalna bolnica "L" u tekućoj godini ostvari vrijednost oporezivih isporuka dobara ili usluga iz članka 2. Zakona u iznosu većem od 85.000,00 kuna postaje obveznikom poreza na dodanu vrijednost od 1. siječnja iduće godine, i obvezna je upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost prema odredbama članka 40. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.

Klasa: 410-01/06-01/1024 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 24. studeni 2006.

Obavljanje djelatnosti smještaja starijih i nemoćnih osoba izvan obitelji i PDV

Društvo V T. d.o.o. pravna je osoba registrirana za obavljanje djelatnosti stalnog smještaja starijih i nemoćnih osoba izvan vlastite obitelji, stoga postavlja pitanje je li obvezno upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost ili se na njega može primijeniti porezno oslobođenje propisanom člankom 11. stavak 1. točka 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05). Upitu je priloženo i Odobrenje Grada Z., Gradskog ureda za zdravstvo, rad i socijalnu skrb, Klasa: UP/I-550-01705-07/12, ur. broj: 2551-11-03/7-02-2 od 3. siječnja 2006. godine, prema kojem V T. d.o.o. ispunjava uvjete glede prostora, opreme, stručnih i drugih djelatnika za obavljanje djelatnosti smještaja starijih i nemoćnih osoba izvan obitelji. Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 2. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) na isporuke dobara i usluga koje obavi poduzetnik u okviru svoje gospodarske ili poduzetničke djelatnosti u tuzemstvu uz naknadu plaća se porez na dodanu vrijednost.
Poduzetnikom, prema članku 2. stavak 3. Zakona i članka 29. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05), smatra se pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda. Osoba koja ispunjava sva tri uvjeta istodobno, poduzetnik je u smislu odredaba Zakona o porezu na dodanu vrijednost. 
Plaćanja poreza na dodanu vrijednost, prema članku 11. stavak 1. točka 6. i članku 62. Pravilnika, oslobođene su usluge i isporuke dobara koje obavljaju ustanove socijalne skrbi, u skladu s posebnim propisima koji uređuju rad tih ustanova.
Sukladno navedenim odredbama prilikom oporezivanja društva V T. d.o.o. ne može se primijeniti oslobođenje iz članka l l. stavak l. točka 6. Zakona, s obzirom na to da V T. d.o.o. nije ustanova socijalne skrbi koja obavlja djelatnost prema posebnim propisima, nego je trgovačko društvo koje obavlja samostalnu djelatnost i poduzetnik je u smislu odredbe članka 2. stavak 3. Zakona.
Stoga, ako društvo V T. d.o.o. u tekućoj godini ostvari vrijednost oporezivih isporuka dobara ili usluga iz članka 2. Zakona u iznosu većem od 85.000,00 kuna postaje obveznikom poreza na dodanu vrijednost od 1. siječnja iduće godine i obvezno je upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost prema odredbama članka 40. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-01/07-01/129 Ur.br.: 513-07-21-01/07-2 Zagreb, 8. veljače 2007.

Sezonske djelatnosti - ulaz u sustav PDV-a

Postavili ste upit da li isporuke poreznog obveznika koji obavlja sezonsku obrtničku djelatnost treba preračunati na godišnju razinu ili se njegove isporuke smatraju godišnjim, jer mu je rješenjem određeno poslovanje za razdoblje od nekoliko mjeseci u godini?
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Člankom 6. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., od broja 47/95 do 90/05) propisano je da je porezni obveznik poreza na dodanu vrijednost poduzetnik koji isporučuje dobra ili obavlja usluge iz članka 2. stavka 1. točke 1., 2.1 3., osim poduzetnika iz članka 22. stavka 1. ovog Zakona.
Odredbom članka 22. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da poduzetnik čija godišnja vrijednost isporuka dobara i obavljenih usluga iz članka 2. stavka 1. točke 1. ovoga Zakona (nakon odbitka vrijednosti isporuka koje su, prema članku 11. ovoga Zakona, oslobođene od poreza) u prethodnoj kalendarskoj godini nije bila veća od 85.000,00 kuna, ne plaća porez na dodanu vrijednost, nema pravo na iskazivanje poreza na izdanim računima i ne može odbiti porez koji mu zaračunaju ostali poduzetnici.
Nadalje, odredbom članka 34. stavak 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., od broja 60/96 do 153/05) propisano je da poduzetnik koji u prethodnoj kalendarskoj godini nije imao isporuke veće od 85.000,00 kuna prema članku 22. stavku I. Zakona nije porezni obveznik.
Navedene zakonske odredbe primjenjuju se i na poduzetnike koji posluju sezonski, a ne cijelu kalendarsku godinu, a njihove isporuke smatraju se godišnjim.
Klasa:410-01/07-01/492 Ur.br.:513-07-21-01/07-2 Zagreb, 16.travanj 2007.

Upis u registar obveznika PDV-a - novo osnovano društvo

Banka d.d. je u likvidaciji. Naime, Banka d.d. kao financijska institucija iz članka 11. stavak 1. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., od broja 47/95 do 90/05), bila je oslobođena plaćanja poreza na dodanu vrijednost i nije bila upisana u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost. Obzirom da će im prestankom razdoblja likvidacije Hrvatska narodna banka oduzeti licencu za banke, Banka d.d. će ostati dioničko društvo sa vrlo velikim temeljnim kapitalom. Kako bi iskoristili temeljni kapital za neku drugu aktivnost dioničari namjeravaju promijeniti djelatnost i naziv Banke d.d. odnosno dioničkog društva, pa je postavljeno pitanje da 11 se u tom slučaju tretiraju kao novo društvo koje se može odmah upisati u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost ili trebaju čekati početak iduće 2008. godine. U vezi navedenog odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 40. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., od broja 60/96 do 153/05), propisano je da poduzetnici koji su u tekućoj godini obavili oporezive isporuke dobara i usluga iznad 85.000,00 kuna, postaju porezni obveznici od 1. siječnja iduće godine i najkasnije do 15. siječnja te godine Poreznoj upravi podnose prijavu radi upisa u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost.
Poduzetnici koji počinju s obavljanjem djelatnosti i žele da se na njih primjenjuju odredbe članka 22. stavak 1. Zakona u istoj godini u kojoj su počeli s obavljanjem djelatnosti obvezni su prema odredbi članka 40. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, Poreznoj upravi podnijeti prijavu radi upisa u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost s prvim poduzetničkim aktivnostima, a najkasnije prije prve isporuke dobara i usluga koja podliježe oporezivanju.
Društvo koje će nakon prestanka razdoblja likvidacije i oduzimanja licence za banke osnovati dioničari tijekom 2007. godine, i kod kojeg će doći do promjene naziva i djelatnosti poslovanja društva, više neće prema navodima iz upita obavljati djelatnost oslobođenu plaćanja poreza na dodanu vrijednost iz članka 11. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. U smislu odredbi Zakona i Pravilnika društvo se smatra novo osnovanim društvom koje se u skladu s odredbom članka 40. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost može upisati u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost u 2007. godini.
Klasa: 410-01/06-01/581 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 13. studeni 2006.

PDV i tržišna vrijednost proizvoda koje društvo daje radnicima

Od društva «A» primili smo upit koji se odnosi na utvrđivanje tržišne vrijednosti proizvoda koje društvo kao poslodavac daje svojim radnicima. U upitu je navedeno da društvo prodaje proizvode iz uvoza i to isključivo putem veleprodaje te ima namjeru omogućiti svojim radnicima kupnju određenog broja proizvoda po nabavnoj cijeni ili po nabavnoj cijeni uvećanoj za uobičajenu maržu odnosno po cijeni po kojoj društvo prodaje te proizvode ključnim kupcima i distributerima. Postavljeno je pitanje što se smatra u tom slučaju tržišnom vrijednošću primitaka u naravi koji će se na taj način omogućavati radnicima. Nastavno odgovaramo.
Člankom 35. Općeg poreznog zakona (Nar. nov., br. 127/00, 86/01 ispravak, 150/02) propisano je da se vrijednost gospodarstvenog dobra procjenjuje prema tržišnoj cijeni, a tržišnom se cijenom smatra ona cijena koja bi se mogla postići u uobičajenom poslovnom prometu. Pri tome se neuobičajeni propusti u poslovanju ili osobni popusti ne uzimaju u obzir.
Člankom 14. stavak 1. točka 1. Zakona o porezu na dohodak (Nar. nov., br. 177/04) propisano je da se primicima od nesamostalnog rada smatraju svi primici koje poslodavac u novcu ili u naravi isplaćuje ili daje radniku po osnovi radnog odnosa, prema propisima koji uređuju radni odnos. Člankom 14. stavak 3. toga Zakona propisano je da se primicima u naravi smatra-ju korištenje zgrada, prometnih sredstava, povoljnije kamate pri odobravanju kredita i druge pogodnosti koje poslodavci daju radnicima.
Odredbama članka 15. stavak 1. točka 5. Pravilnika o porezu na dohodak (Nar. nov., br. 95/05, 96/06) propisano je da se primicima po osnovi nesamostalnog rada u naravi u skladu sa člankom 14. stavak 3. zakona o porezu na dohodak, smatraju primici radnika u stvarima i uslugama koje imaju novčanu vrijednost (dobra, usluge, prava i ostali primici u naravi), a između ostalih i svi drugi, u točkama 1. do 4. toga članka istog Pravilnika posebno nespomenuti primici u svezi i po osnovi nesamostalnog rada koji se daju u naravi, osim izravnih ili neizravnih novčanih isplata i doznaka.
Člankom 16. stavak 1. Pravilnika o porezu na dohodak propisano je da se vrijednost primi-taka iz članka 15. toga Pravilnika utvrđuje prema njihovoj tržišnoj vrijednosti koja je važeća u mjestu davanja (s uključenim porezom na dodanu vrijednost.
Na temelju navedenih odredbi Općeg poreznog zakona i propisa o porezu na dohodak mišljenja smo da se za svrhe utvrđivanja i oporezivanja primitaka od nesamostalnog rada radnika, vrijednost primitaka koje ostvaruju od poslodavca povoljnijom kupnjom prodajnog asortimana, tržišnom vrijednosti tih proizvoda treba smatrati njihova cijena koju društvo postiže u uobičajenom poslovnom prometu. U tom smislu tržišnom se vrijednosti proizvoda u predmet-nom slučaju treba smatrati pojedinačna nabavna vrijednost proizvoda uvećana za uobičajenu trgovačku maržu odnosno tržišna vrijednost jest cijena po kojoj društvo prodaje te proizvode svojim kupcima (s uključenim porezom na dodanu vrijednost). Pri tome se ta cijena ne može umanjiti zbog popusta odobrenih radnicima pod uvjetima koji su povoljniji u odnosu na uvjete pod kojima društvo popuste inače odobrava svojim kupcima u poslovnom prometu.
S obzirom da je za slučajeve odobravanja primitaka u naravi uz djelomičnu naknadu člankom 16. stavak 2. Pravilnika o porezu na dohodak propisano je da se primitkom po osnovi nesamostalnog rada smatra razlika između tržišne cijene i naknade koju radnik plaća, to u predmetnom slučaju znači da se primitkom u naravi smatra razlika između cijene po kojoj društvo prodaje određen proizvod svojim kupcima i naknade koju radnik plaća društvu za taj proizvod.
Člankom 16. stavak 4. Pravilnika o porezu na dohodak propisano je da se pri obračunavanju i plaćanju predujma poreza na dohodak tržišna vrijednost odnosno vrijednost primitka u naravi uvećava za doprinose za obvezna osiguranja iz primitka, porez na dohodak i prirez porezu na dohodak, pa je poslodavac u predmetnom slučaju obvezan razliku između veleprodajne cijene proizvoda i naknade koju je radnik platio, uvećati za doprinose za obvezna osiguranja iz primit-ka, porez na dohodak i prirez porezu na dohodak.
Od vrijednosti primitka u naravi utvrđene na navedeni način društvo je kao poslodavac obvezno obračunati i uplatiti predujam poreza na dohodak i prireza porezu na dohodak na način propisan člankom 45. stavci 1., 3., 4. i 5. Zakona o porezu na dohodak i člankom 61. stavci 1., 2., 4., 5., 6., 9. i 14. Pravilnika o porezu na dohodak.
Napominje se da je člankom 8. stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) i člankom 51. stavci 4. i 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05) propisano da se u slučajevima isporuka dobara i usluga koje poduzetnik obavi svojim zaposlenima ili članovima njihove uže obitelji po osnovi rada iz članka 2. stavak 1. točka 1 .c. toga Zakona, poreznom osnovicom smatra tržišna cijena dobara ili usluga u trenutku isporuke dobara ili obavljene usluge. Tržišnom se cijenom kod isporuke dobara smatra cijena nove nabave odnosno neto nabavna cijena uvećana za zavisne troškove nabave kada se radi o izuzimanju odnosno isporuci dobara koja su kupljena.
Prema navedenom, porezni obveznik pri isporuci dobara svojim zaposlenicima obvezan je zaračunati porez na dodanu vrijednost na iznos tržišne cijene utvrđene u skladu s člankom 51. stavci 4. i 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, obzirom da je porezni obveznik pri nabavi dobara koristio odbitak pretporeza.
Klasa: 410-01/06-01/1139, Ur.br.: 513-07-21-01/2 Zagreb, 26. siječanj 2007.

Naknadno odobreni popust i PDV

Ovlašteni porezni savjetnik A postavila je pitanja u svezi s obračunavanjem poreza na dodanu vrijednost na troškove što ih distributer robe široke potrošnje ima na hrvatskom tržištu, a za iste tereti inozemnog principala, na koja odgovaramo u nastavku.
1. Da li je pravna osoba obvezna zaračunati porez na dodanu vrijednost kada inozemnim principalima (na temelju dogovora s njima) fakturira bonus odobren maloprodajnim lancima u tuzemstvu? Bonus se odnosi na popuste vezane uz količinu prodane robe, na popuste vezane za prepakiranje proizvoda i prodavanje takvih paketa po povoljnijim cijenama (3 + 1 gratis) ili na popuste pri akcijskim prodajama u određenom vremenskom razdoblju.
Prema odredbi članka 8. stavak I. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., od broja 47/95 do 90/05) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost.
U poreznu osnovicu ne ulaze sniženja cijene i popusti što se kupcu odobre u trenutku ispostavljanja računa, što je propisano člankom 8. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Odredbom članka 8. stavak 3. istog Zakona propisano je, između ostalog, da ako se porezna osnovica promijeni naknadno zbog različitih vrsta popusta ili nemogućnosti naplate, poduzetnik koji je isporučio dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza, tek nakon što poduzetnik kome su isporučena dobra ili obavljene usluge ispravi (smanji) odbitak pretporeza i o tome pismeno izvijesti isporučitelja. Kod svakog ispravka pretporeza mora biti ispostavljena pisana obavijest - obavijest o knjiženju ili druga isprava na kojoj je navedeno da je po određenom računu ispravljen pretporez u određenom iznosu.
Člankom 52. stavak 1. i 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., od broja 60796 do 153/05) propisano je da se porezna osnovica umanjuje ako se naknadno umanji naknada zbog različitih vrsta popusta koje isporučitelj daje primatelju (popusti zbog ranijeg plaćanja i sl.). U tom slučaju isporučitelj smije ispraviti poreznu osnovicu tek nakon ispravka pretporeza kod primatelja, o čemu je primatelj obvezan pisano izvijestiti isporučitelja.
Iz navedenih zakonskih odredbi razvidno je da ako dođe do promjene porezne osnovice, a time i do promjene porezne obveze i uvjeta za odbitak pretporeza, ispravak porezne osnovice može se obaviti samo tako da isporučitelj i primatelj na propisani način i za isti iznosi isprave po-rez, odnosno pretporez. Navedeno se može primijeniti samo u slučaju kada je riječ o tuzemnim poduzetnicima. Za naknadno odobreni popust od inozemnog dobavljača domaćem poduzetniku
- uvozniku ne umanjuje se carinska osnovica u smislu Carinskog zakona pa se ne mogu primijeniti odredbe članka 8. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost o čemu je Porezna uprava
- Središnji ured dala mišljenje klasa: 410-19/99-01 /124, ur. broj: 383/07/99-2 od 26. ožujka 1999. godine, pa u tom slučaju iznos kojim društvo tereti inozemnog principala za odobreni popust ne podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
U slučaju popusta koji društvo daje tuzemnim poduzetnicima izvršiti će se ispravak porezne osnovice u skladu s odredbom članka 8. stavak 3. zakona o porezu na dodanu vrijednost.
2. Postavljeno je i pitanje o obvezi obračunavanja poreza na dodanu vrijednost na usluge kao što su organiziranje određenih promotivnih aktivnosti - usluge oglašavanja robe iz asortimana društva u katalogu maloprodajnog lanca i usluge zakupa polica radi dodatnog izlaganja proizvoda kako bi imali privlačniju poziciju za kupce, a što ih tuzemno društvo snosi u dogovoru sa stranim principalom.
Da bi se odredilo oporezuje li se usluga s elementom inozemnosti prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost potrebno je, prema odredbama članka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost odrediti mjesto oporezivanja takve usluge. Odredbom članka 5. stavak 3. zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je da se mjestom obavljanja usluga smatra sjedište poduzeća koje obavlja usluge ili mjesto gdje se usluge stalno obavljaju. Ako uslugu obavi poslovna jedinica, onda se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto sjedišta poslovne jedi-nice. Prema odredbi članka 5. stavak 5. Zakona iznimno od stavka 3. ovoga članka ako je primatelj jedne od usluga iz stavka 6. ovoga članka poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu, tada se smatra da je usluga obavljena tamo gdje je sjedište poduzeća primatelja. Odredbama članka 5. stavak 6. točka 2. Zakona propisano je da se promidžbene usluge, uključujući i usluge posredovanja u tim uslugama oporezuje prema mjestu primatelja usluge, pa kad je primatelj usluge u inozemstvu ne oporezuju se prema odredbama hrvatskoga Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
U skladu s navedenim zakonskim odredbama promidžbene usluge obavljene na temelju ugovora između tuzemnog poduzetnika i inozemnog poduzetnika kao što su usluge organiziranja određenih promotivnih aktivnosti u tuzemstvu, oglašavanje robe iz asortimana društva u katalogu maloprodajnog lanca i sl. ne podliježu oporezivanju u skladu s odredbom članka 5. stavak 6. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.
Međutim, ako je usluga zakupa polica posebno ugovorena radi boljeg izlaganja proizvoda, te se fakturira kao zasebna usluga, ne radi se o promidžbenoj usluzi iz članka 5. stavak 6. točka 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, već o usluzi koja podliježe oporezivanju prema odredbama članka 5. stavak 4. točka 1. i članka 33b. stavak 3. točka 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Navedeno proizlazi iz odredbe članka 5. stavak 4. točka 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost kojom je propisano da se usluge u svezi s nekretninama oporezuju prema mjestu gdje se nekretnina nalazi. Prema odredbi članka 33b. stavak 3. točka I. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost kod usluga u svezi s nekretninama, uključujući i najam ili zakup, mjestom obavljanja usluga smatra se mjesto gdje se nekretnina nalazi. Usluge u svezi s nekretninom obuhvaćaju, iz-među ostalih, usluge koje se obavljaju pomoću nekretnina (npr. iznajmljivanje kuća, stanova, soba, hotelskih soba, apartmana, zemljišta - npr. parkirnih mjesta, vezova za brodove, iznajmljivanje teniskih igrališta, kuglana, održavanje grijanja i dizala, održavanje zelenih površina, čišćenje zgrada, iznajmljivanje izložbenih površina na sajmovima, postavljanje izložbenih mjesta).
Klasa: 410-01/07-01/198 Ur.br.: 513-07-21-01/07-2 Zagreb, 15. ožujak 2007.

Sredstva donirana od županije i PDV

Regionalnu razvojnu agenciju d.o.o. (u daljnjem tekstu: Agencija) osnovali su Zagrebačka županija i gradovi Zagrebačke županije radi izrade i provođenja programa i projekata u cilju što bržeg razvoja Zagrebačke županije, stoga je Županijsko poglavarstvo Zagrebačke županije na sjednici donijelo Zaključak o donaciji novčanih sredstava Agenciji za realizaciju projekata u 2006. godini, i to provedbe Akcijskog plana Zagrebačke županije za provedbu prioritetnih mjera Studije društveno gospodarskog značaja, potreba i opravdanosti eksploatacije mineralnih sirovina na prostoru Zagrebačke županije, provedbe studije Razvoj seoskog turizma u Zagrebačkoj županiji i priprema projekta izgradnje nove poslovne zgrade Zagrebačke županije.
Na upit treba li Agencija obračunati porez na dodanu vrijednost na novčana sredstva što im je donirala Zagrebačka županija, odgovaramo u nastavku.
Porez na dodanu vrijednost plaća se prema odredbi članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05), na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti.
Odredbama članka 8. stavak 1. Zakona propisano je da je osnovica poreza na dodanu vrijednost naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime 1 za račun druge osobe. Dotacije (subvencije) koje su izravno povezane s obavljenom isporukom dobra ili usluge, načelno se prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona smatraju naknadom plaćenom od strane osobe koja nije primatelj dobara ili usluga. Međutim, prema odredbi članka 51. stavak 13. Pravilnik o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/95 do 153/05), ako se radi o sredstvima iz proračuna (premije, regresi i druga poticajna sredstva iz proračuna), ta sredstva ne čine dio naknade za obavljenu isporuku.
Dotacije (subvencije) koje su dane od županije da bi pokrile određene troškove Agencije i nisu vezane za konkretne isporuke dobara i usluga ne predstavljaju naknadu za određenu isporuku te ne potpadaju pod oporezivanje porezom na dodanu vrijednost.
Napominjemo ako u slučaju sredstava danih za provedbu Akcijskog plana Zagrebačke županije za provedbu prioritetnih mjera Studije društveno gospodarskog značaja, potreba i opravdanosti eksploatacije mineralnih sirovina na prostoru Zagrebačke županije te za provedbu studije Razvoj seoskog turizma u Zagrebačkoj županiji, Agencija obavlja isporuku dobara ili usluga Zagrebačkoj županiji, tada primljena sredstva načelno predstavljaju naknadu za obavljenu isporuku ili uslugu, odnosno osnovicu za obračun poreza na dodanu vrijednost u smislu odredbe članka 8. stavak 1. Zakona. Međutim, ako između primatelja i davatelja sredstava ne postoji isporuka dobara ili usluga već je riječ o bespovratnim sredstvima iz državnog, odnosno županijskog proračuna bez protučinidbe, tada primatelji sredstava nisu obvezni obračunati po-rez na dodanu vrijednost na primljena sredstva.
Iz podataka iz upita može se zaključiti da su sredstva koja su primljena na ime pripreme projekta izgradnje nove poslovne zgrade županije, naknada za uslugu koju je Agencija Obavila za Zagrebačku županiju. U tom smislu primljena sredstva predstavljaju naknadu za obavljenu uslugu u smislu članka 8. stavak 1. Zakona, i kao takva podliježu porezu na dodanu vrijednost.

Klasa: 410-19/06-01/193 Ur.br.: 513-07-21-01/07-2 Zagreb, 13. travanj 2007.

Obračun PDV-a na usluge posredovanja u osiguranju

Dostavljen nam je upit Udruženja posrednika u osiguranju HGK o načinu knjiženja prihoda i obračunavanju i plaćanju poreza na dodanu vrijednost na usluge posredovanja u osiguranju u kojem navode da osiguratelji posrednicima u osiguranju odobravaju proviziju iz premije osi-guranja koja je plativa od strane osiguratelja tek nakon što klijent osiguratelju plati premiju osiguranja ili dio premije, ako se premija plaća u ratama. Premija osiguranja često se plaća u kvartalnim obrocima, tako da posrednici u osiguranju izdaju račune za svoju proviziju kvartalno. Obračun provizije i izdavanje faktura regulirano je ugovorom između osiguratelja i posrednika osiguranja.
Između posrednika i osiguranika - klijenta postoji pismeni nalog za sklapanje osiguranja iz-dan od strane osiguranika - klijenta, ali može postojati i ugovor o pružanju posredničkih usluga kojim je ugovorena naknada posrednika izravno od osiguratelja. Ukoliko klijent iz bilo kojeg razloga ne plati premiju osiguranja polica se otkazuje i posrednik nema pravo na proviziju. Na postavljena pitanja odgovaramo u nastavku:
1. Prema odredbi članka 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Prema odredbi članka 17. stavak 3. Zakona poduzetnik koji obveznik poreza na dohodak porez na dodanu vrijednost obračunava prema primljenim (naplaćenim) naknadama (računi R-2) a porezna obveza, prema članku 7. stavak 7. Zakona, nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojem je naknada primljena ili naplaćena.
U skladu s odredbom članka 7. stavak 1. Zakona pri obračunu porez na dodanu vrijednost prema izdanim računima (R-1) porezna obveza za isporuke dobara i obavljene usluge nastaje istekom obračunskog razdoblja, iz članka 16. stavak 2. Zakona, u kojem su obavljene.
Prema odredbi članka 42. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05) usluge su obavljene u trenutku završetka njihovog korištenja. Ako se neka usluga obavlja stalno (kontinuirano) u dva obračunska razdoblja, porezna obveza nastaje po proteku drugog obračunskog razdoblja. Ako se usluga obnavlja stalno (kontinuirano) kroz više obračunskih razdoblja, porezna obveza nastaje po proteku svakog obračunskog razdoblja, bez obzira je 11 usluga zaračunana ili nije.
Usluga posrednika u osiguranju ne obavlja se stalno (kontinuirano) kroz više obračunskih razdoblja (za razliku od usluge osiguranja). Stoga porezna obveza posrednika osiguranja u skladu s navedenim zakonskom odredbama nastaje po proteku obračunskog razdoblja u kojem je obavljena usluga, a na navedeno nemaju utjecaja ugovoreni rokovi plaćanja premije osiguranja.
Nepriznavanje dijela obavljene usluge u slučaju kada klijent iz bilo kojeg razloga ne plati premiju osiguranja, te se polica osiguranja otkaže i posrednik nema pravo na proviziju od strane primatelja usluge - osiguratelja predmet je obvezno - pravnog odnosa između isporučitelja i primatelja usluge.
2. U članku 5. stavak 1. Zakona o porezu na dobit (Nar. nov., br. 177/04, 90/05 i 57/06), propisano da je porezna osnovica dobit koja se utvrđuje prema računovodstvenim propisima kao razlika prihoda i rashoda prije obračuna poreza na dobit, uvećana i umanjena prema odredbama toga Zakona. U članku 9. stavak I. Pravilnika o porezu na dobit (Nar. nov., br. 9505), propisano je da se prihodima razdoblja za koje se utvrđuje porez (porezno razdoblje), sukladno članku 5. stavak 1. Zakona, smatraju bruto povećanja gospodarstvenih koristi za isporučena dobra, obavljene usluge i po drugim osnovama u obliku priljeva ili povećanja imovine ili smanjenja obveza, što ima za posljedicu povećanje kapitala do kraja toga razdoblja. U članku 33. stavak 1. Zakona propisano je da se porezna osnovica utvrđuje na temelju podataka evidentiranih u poslovnim knjigama koje se vode u skladu s propisima o računovodstvu i financijskim izvješćima
koji se sastavljaju na temelju tih propisa (bilanca, račun dobiti i gubitka), što znači primjenu Međunarodnih standarda financijskog izvještavanja, MSFI-a i Međunarodnih računovodstvenih standarda, MRS-a, ako Zakon ne određuje drukčije.
Prema temeljnim pretpostavkama navedenim u točki 22. Okvira MSFI-a, financijski izvještaji sastavljaju se na temelju računovodstvenog načela nastanka poslovnog događaja. Po toj osnovi učinci transakcije i ostalih događaja priznaju se kada nastanu, a ne kada se primi ili isplati novac ili njegov ekvivalent, i evidentiraju se u računovodstvenim evidencijama i uključuju u financijske izvještaje razdoblja na koja se odnose.
U skladu s navedenim, prihod od usluge posredovanja o osiguranju iskazuje se u poreznom razdoblju u kojem je posredovanje obavljeno, neovisno o razdoblju koje pokriva polica osiguranja za koju je posredovano. Prema tome, kada je zaključena polica osiguranja na temelju usluge posrednika, tada je i ostvaren prihod od posredovanja, bez obzira kada će biti naplaćen. Analogno vrijedi i za priznavanje troškova osiguravatelja.

Klasa: 410-19/06-01/172 Ur.br.: 513-07-21-01/06-3 Zagreb, 8. prosinac 2006.

Primjena nulte stope PDV i dječji list

Društvo «A» obratilo nam se s upitom za primjenu stope 0% poreza na dodanu vrijednost na ilustrirani dječji list, koji izlazi jednom mjesečno, a namijenjen je osnovnoškolskom uzrastu (od 1. do 4 razreda). Upitu su priložili i očitovanje Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Uprave za zajedničke programe klasa: 602-01/06-01/01469, ur. broj 533-12-06-2 od 10. listopada 2006., prema kojem dječji list sadrži izvrsne likovne, književne, pedagoške i zabavne priloge koji su u skladu s programom Hrvatskog nacionalnog i obrazovnog standarda i dodatni su izvoz nastavnih sadržaja.
Na postavljeni upit odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. stavak 1. točka c) i f) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., od broja 47/95 do 90/05) propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovanog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta kao i na znanstvene časopise.
U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., od broja 60/96 do 153/05) pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju ne periodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2. izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih listova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
U svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost odredbama članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika propisano je da se udžbenicima smatraju nastavna sredstva izražena u svezi s odgovarajućim nastavnim planom i programom, neovisno o broju stranica (temeljna knjiga, skripta, priručnik, radna bilježnica, vježbenica, lektira i dr.) otisnuta na papiru ili na već navedenim nositeljima teksta, koje je odobrilo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa.
Obzirom da je prema očitovanju Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Uprave za zajedničke programe, dječji list u skladu s programom Hrvatskog nacionalnog obrazovanja standarda, smatramo da podliježe oporezivanju po stopi 0% prema odredbama članka 10a. stavak 1. točka c) Zakona, odnosno članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika.
Klasa: 410-19/06-01/180 Ur.br.: 51-07-21-01/06-4 Zagreb, 21. prosinac 2006.

PDV i oporezivanje časopisa e-Kids

Poduzeće za nakladu, informatiku i edukaciju R d.o.o. obratilo nam se s upitom oporezuje li se edukativni časopis e-Kids namijenjen učenicima osnovnih škola porezom na dodanu vrijednost po stopi 0%. Upitu su priložili očitovanje Agencije za odgoj i obrazovanje, Podružnica Split klasa: 602-01/06-01/27, ur. broj: 561-08/16-01 od 31. kolovoza 2006. godine prema kojem časopis e-Kids u potpunosti zadovoljava i obuhvaća većinu nastavnih tema predviđenih nastavnim planom i programom za djecu uzrasta od 8 do 12 godina i mogu ga koristiti učenici koji od 1. do 4. razreda pohađaju nastavu informatike kroz izvannastavnu aktivnost. Izvan nastavna aktivnost iz informatike predviđena je Nastavnim planom i programom za osnovnu školu (,,Narodne novine" broj 102/06), i to za učenike od I. do 4. razreda osnovne škole, a izvode ju učitelji razredne nastave. Upitu je priloženo i očitovanje Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Uprave za zajedničke programe klasa: 415-02/06-01/00003, ur. broj: 533-12-06-3 od 20. prosinca 2006. godine u kojem Ministarstvo navodi da je na temelju pozitivnog mišljenja Agencije za odgoj i obrazovanje časopis e-Kids u skladu s nastavnim planom i programom te ga preporučuju za učenike od 1. do 4. razreda osnovne škole, koji pohađaju nastavu informatike kroz izvannastavnu aktivnost.
U vezi navedenoga odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 10a. Stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća po stopi 0% na knjige stručnog, znanstvenog, umjetničkog, kulturnog i obrazovnog sadržaja, te na udžbenike za predškolski odgoj i obrazovanje, za osnovno, srednje i visoko obrazovanje, otisnute na papiru ili na drugim nositeljima teksta, uključivo i CD-ROM, video kasetu i audio kasetu.
*U članku 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05), pobliže je određeno što se smatra knjigama. Prema navedenim odredbama Zakona i Pravilnika knjigama se smatraju ne periodične tiskovine koje imaju istodobno sva tri obilježja:
1. imaju stručni, znanstveni, umjetnički, kulturni i obrazovni sadržaj, a ne smiju imati promidžbeni sadržaj. (Promidžbenim sadržajem smatra se onaj sadržaj u kojem se kao pretežiti dio (više od 50%) pojavljuju promidžbene poruke),
2. izrađene su u tehničkom smislu u obliku knjige, otisnute na arcima papira ili već spomenutim nositeljima teksta ili u obliku slobodnih iistova,
3. imaju najmanje 49 stranica (definicija UNESCO-a) ne računajući korice i naslovnu stranicu, osim dječjih knjiga - bojanki, slikovnica bez teksta te tiskanih nota i umetaka za knjige u obliku slobodnih listova koji mogu imati i manje od 49 stranica. Dječjim knjigama razumijevaju se i bojanke kao i slikovnice bez teksta.
U svrhu oporezivanja porezom na dodanu vrijednost odredbama članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika propisano je da se udžbenicima smatraju nastavna sredstva izrađena u svezi s odgovarajućim nastavnim planom i programom, neovisno o broju stranica (temeljna knjiga, skripta, priručnik, radna bilježnica, vježbenica, lektira i dr.) otisnuta na papiru ili na već navedenim nositeljima teksta, koje je odobrilo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa.
Shodno navedenom, časopis e-Kids prema očitovanju Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Uprave za zajedničke programe te očitovanju Agencije za odgoj i obrazovanje nastavno je sredstvo i u skladu je s nastavnim planom i programom, stoga podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost po stopi 0% u smislu odredbe članka 10a., stavak 1. točka c) Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članka 57. stavak 1. točka c) Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Klasa: 410-01/06-01/946 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 15. studeni 2006.

Izdavanje potvrde o oslobođenju od plaćanja PDV-a

Iz dopisa razvidno je da je društvo za komunalnu djelatnost "K" od Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, kao nadležnog državnog tijela temeljem članka 3. Uredbe o provođenju Sporazuma o gospodarskoj, tehničkoj i srodnoj pomoći između Vlade RH i Vlade SAD (Narodne novine, Međunarodni ugovori, broj 3/95), 26. rujna 2006. zatražilo potvrdu o oslobođenju od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Vlada SAD u 2004. godini doznačila je "K" d.o.o. sredstva koja su iskorištena za izgradnju vodovoda u okolici grada M. Prije korištenja doniranih sredstava poduzeće nije ishodilo po-tvrdu u skladu s odredbom članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost. Rješenjem Ministarstva financija u postupku inspekcijskog nadzora poreznom obvezniku "K" d.o.o. naloženo je plaćanje 355.622,10 kn poreza na dodanu vrijednost (s pripadajućim kamatama), jer pri korištenju donacije nije imao potvrdu nadležnog tijela radi oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
U nastavku dajemo traženo mišljenje.
Odredbom članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05) propisan je postupak ostvarivanja poreznih oslobođenja koja su utvrđena međunarodnim ugovorima koji obvezuju Republiku Hrvatsku.
Prema odredbi članka 73c. stavak 2. navedenog Pravilnika nadležno tijelo koje je nositelj provedbe pojedinog međunarodnog ugovora izdaje propisanu potvrdu na temelju koje korisnik povlastice može ostvariti oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost pri nabavi doba-ra i usluga. Potvrdu nadležnog tijela kupac, koji temeljem međunarodnog ugovora ima pravo na porezno oslobođenje pri nabavi dobara i usluga, uručuje poreznom obvezniku kojem ista služi kao dokaz da je u trenutku isporuke imao pravo ne zaračunati porez na obavljenu isporuku.
Pravilnikom o porezu na dodanu vrijednost nije predviđena mogućnost ostvarivanja oslobođenja naknadno izdanom potvrdom.

Klasa: 410-19/06-01/10 Ur.br.: 513-07-21-01/06-3, Zagreb, 2. veljača 2006.

Obračun PDV-a i posebnog poreza pri uvozu teretnih i specijalnih vozila za vojne namjene

Obratili ste nam se za očitovanje o tome plaća li Ministarstvo obrane porez na dodanu vrijednost i posebni porez (trošarinu) pri uvozu teretnih, specijalnih i drugih vozila za vojne namjene, koja su opremljena sredstvima za posebne svjetlosne i zvučne signale i drugom opremom koja služi za vojne potrebe i nije ih moguće koristiti za opće namjene.
U dopisu navodite da je prema Uredbi o naoružanju i vojnoj opremi na koju se ne plaća carina (Nar. nov., br. 116/03.), Ministarstvo obrane oslobođeno plaćanja carine prilikom uvoza naoružanja i vojne opreme pa tako i navedenih specijalnih vozila.
Shodno navedenom, Uredba o naoružanju i vojnoj opremi na koju se ne plaća carina odnosi se isključivo na oslobađanje od plaćanja carine, a ne poreza na dodanu vrijednost i posebnog poreza.
Odredbama članka 12. točka 12. i članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95. do 90/05.) predviđena je mogućnost oslobađanja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost u slučaju kada tijela državne, lokalne i područne (regionalne) uprave uvoze donirana dobra, te kada uvoz dobara ili nabavu dobara u tuzemstvu plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija. U svim drugim slučajevima nabava i uvoz teretnih i drugih vozila podliježe oporezivanju porezom na dodanu vrijednost.
U vezi oslobođenja od plaćanja posebnog poreza napominjemo da su predmet oporezivanja posebnim porezom prema članku 3. Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove (Nar. nov., br. 139/97. do 95/04.) osobni automobili, motocikli, plovila i zrakoplovi koji se uvoze ili proizvode i prodaju u Republici Hrvatskoj.
Obzirom da navedena specijalna vozila nisu predmet oporezivanja posebnim porezom u smislu članka 3. Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove, na njihov uvoz ne plaća se posebni porez.
Ministarstvo financija mimo zakonskih odredbi nema mogućnosti oslobađanja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost.

Klasa: 410-19/06-01/69 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 19. prosinca 2006,

PDV kod društva za upravljanje investicijskim fondovima

Društvo «A» postavilo nam je pitanje smatra li se usluga upravljanja investicijskim fondovima rizičnog kapitala osnovanih temeljem Zakona o investicijskim fondovima (Nar. nov., br. 150/05), uslugom koja je oslobođena poreza na dodanu vrijednost, na koje odgovaramo u nastavku.
Odredbama Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) usluge upravljanja investicijskim fondovima nisu posebno navedene kao usluge koje su oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost.
Prema odredbi članka 11. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, porez se ne plaća na promet zlatnih poluga koje obavlja Hrvatska narodna banka, domaćih i stranih sredstava plaćanja, novčanih potraživanja, vrijednosnica i udjela u poduzećima.
Odredbom članka 69. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (nar. nov., broj 60/96 do 153/05), propisano je da se vrijednosnicama na koje se ne plaća porez, smatraju vrijednosni papiri iz zakona o tržištu vrijednosnih papira. Prema odredbi stavka 3. istog članka, isporukom vrijednosnica smatraju se i usluge čuvanja i upravljanja vrijednosnim papirima, poslovi uvođenja vrijednosnih papira na burzu, usluge preuzimanja i plasiranja novih emisija vrijednosnih papira kao i posredničke usluge u svezi s ovim poslovima.
Temeljem navedenih odredbi i činjenice ako je imovina investicijskih fondova u obliku vrijednosnih papira, Ministarstvo financija, Porezna uprava - Središnji ured se u pismima klasa: 410-19/01 -01 /361 od 14. rujna 2001. godine i klasa: 410-19/01-01 /526 od 27. studenoga 2001. godine, izjasnilo da se usluge društava za upravljanje investicijskim fondovima smatraju uslugama koje su oslobođene poreza na dodanu vrijednost.
Smatramo da se isto odnosi i na usluge upravljanje investicijskim fondom rizičnog kapitala osnovanog temeljem odredbi Zakona o investicijskim fondovima (Nar. nov., br. 150/05).
Klasa: 410-19/07-01/1 Ur.br.: 513-07-21-01/07-2 Zagreb, 19. veljača 2007.

PDV i otkup novčanih potraživanja

Društva "A" (otkupitelj) potraživanja), "B" (vjerovnik) i "C" (dužnik) sklopila su trojni ugovor prema kojem društvo "A" otkupljuje potraživanje koje društvo "B" ima prema društvu "C". Ugovorom o otkupu potraživanja ugovoreno je da društvo "A" otkupljuje potraživanje u iznosu 18.437.700,00 kuna uz cijenu otkupa (diskont) 4.860.000,00 kuna, što znači da će društvo "B" od društva "A" koje je otkupilo potraživanje naplatiti 13.577.700,00 kuna. U vezi navedenog postavljeno je pitanje treba 11 obračunati i platiti porez na dodanu vrijednost na cijenu otkupa (diskonta) u iznosu 4.860.000,00 kuna s obzirom na činjenicu da društvo 'A" u potpunosti preuzima rizik naplate potraživanja.
Na postavljeno pitanje središnji ured Porezne uprave je odgovorio u nastavku:
Porez na dodanu vrijednost prema članku 11. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., od broja 47/95 do 90/05), ne plaća se na promet zlatnih poluga koje obavlja
Hrvatska narodna banka, domaćih i stranih sredstava plaćanja, novčanih potraživanja, vrijednosnica i udjela u poduzećima.
Prometom novčanih potraživanja smatra se prema članku 68. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., od broja 60/96 do 153/05), ustupanje i prodaja potraživanja nastalog iz isporuke dobara i usluga što ih poduzetnik obavi primatelju potraživanja koji na sebe preuzima cjelokupni rizik naplate potraživanja.
Ako poduzetnik prema članku 68. stavak 3. Pravilnika, potraživanje nastalo iz isporuka do-bara i usluga ustupi drugom poduzetniku radi naplate, ali i dalje ostaje potraživateljem i snosi rizik naplate, ne smatra se da je došlo do isporuke novčanog potraživanja. Na naknadu za uslugu naplate potraživanja koju ostvari poduzetnik kome je potraživanje ustupljeno radi naplate, plaća se porez na dodanu vrijednost ako se radi o poduzetniku - poreznom obvezniku.
Prema podacima iz upita, zaključujemo da se radi o prometu novčanih potraživanja iz članka 68. stavak 2. Pravilnika, kod kojeg je potraživanje od 18.437.700,00 kuna prodano za 13.577.700,00 kuna, pri čemu je kupac preuzeo cjelokupni rizik naplate. Prodaja potraživanja oslobođena je poreza na dodanu vrijednost temeljem odredbe članka 11. stavak 3. Zakona i članka 68. stavak 2. Pravilnika. U tom slučaju ostvareni diskont nije naknada za posebnu isporuku odnosno uslugu i prema tome nema obveze obračuna poreza na dodanu vrijednost.

Klasa: 410-01/07-01/350 Ur.br.:513-07-21-01/07-2 Zagreb, 4. travanj 2007.

PDV pri nabavama u tuzemstvu koje se financiraju iz inozemstva temeljem sporazuma o gospodarskoj, tehničkoj i srodnoj pomoći

Na upit Hrvatskog centra za razminiranje, koji je zadužen za koordinaciju svih aktivnosti protuminskog djelovanja, koje uključuje razminiranje, obilježavanje, edukaciju o opasnostima od mina, obratili su nam se sa zamolbom za oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijed-nost Centra za neohumanističke studije (u daljnjem tekstu: CNS), kome je Vlada Sjedinjenih Američkih Država posredstvom Međunarodne zaklade za humanitarno razminiranje i pomoć minskim žrtvama (u daljnjem tekstu: ITF) iz Slovenije darovala novčana sredstva za financiranje projekta edukativne slikovnice "Pazi mine" čiji je osnovni cilj educirati djecu kako prepoznati opasnost od mina i kako se odgovorno ponašati, pri čemu se napominje da se oslobođenje od plaćanja poreza traži temeljem Uredbe o potvrđivanju Sporazuma o gospodarskoj, tehničkoj i srodnoj pomoći između Vlade Republike Hrvatske i Vlade SAD (u daljnjem tekstu: Sporazum), (Nar. nov., međunarodni ugovori br. 3/95 i 14/00), odgovoreno je: Prema članku 2. točka 3A. Sporazuma sva opskrba, materijal, oprema ili novčana sredstva dostavljena u Republiku Hrvatsku ili stečena u Republici Hrvatskoj od strane Vlade Sjedinjenih Američkih Država, kao i sve fizičke i pravne osobe koje financira Vlada Sjedinjenih Američkih Država za potrebe programa ili projekta pomoći prema ovom Sporazumu, a pod uvjetom da se spomenuta opskrba, materijal, oprema ili novčana sredstva koriste u svezi s takvim programom ili projektom pomoći, oslobađaju se od poreza na vlasništvo ili korištenje imovine te svih drugih poreza, kao i od obvezatnog uloga ili pologa, te deviznog režima u Republici Hrvatskoj. Uvoz, izvoz, nabavka, korištenje ili raspolaganje takvom opskrbom, materijalom, opremom ili novčanim sredstvima u svezi s spomenutim programima ili projektima pomoći, oslobađaju se od svih pristojbi, carinskih davanja, uvoznih i izvoznih poreza, poreza na promet i poreza na raspolaganje imovinom, te drugih poreza ili sličnih nameta u Republici Hrvatskoj.
Prema navedenom, Sporazum ima obilježja međunarodnog ugovora, te u smislu članka 140. Ustava Republike Hrvatske čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske, a po pravnoj je snazi nadređen domaćem zakonodavstvu, što znači da se oslobođenja od plaćanja poreza i drugih javnih davanja propisana člankom 2. točka 3A. Sporazuma primjenjuju na isporuke dobara i usluga koje se financiraju iz sredstava što ih je Udruzi CNS dala Vlada SAD-a putem ITF-a.
Stoga, smatramo da se u konkretnom slučaju na usluge i isporuke dobara koje će udruzi CNS-u za provođenje projekta edukativne slikovnice "Pazi mine", obavljati drugi poduzetnici mogu primijeniti odredbe članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., od br. 60/96 do 153/05), kojim je propisan postupak ostvarivanja oslobođenja od plaćanja poreza na dodanu vrijednost kada je tu uređeno međunarodnim ugovorom koji obvezuje Republiku Hrvatsku.
U skladu s odredbom članka 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, nadležno državno tijelo, koje je nositelj provedbe pojedinog međudržavnog ugovora, obvezno je izdati korisniku sredstava potvrdu temeljem koje korisnik može ostvariti pravo na oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost. Kupac - korisnik sredstava, koji je temeljem međunarodnog ugovora ima pravo na porezno oslobođenje, prilikom kupnje dobara uručuje poreznom obvezniku - isporučitelju dobara i usluga potvrdu nadležnog državnog tijela koja isporučitelju dobara i usluga služi kao dokaz da prilikom ispostavljanja računa za obavljene isporuke nije trebao obračunati porez na dodanu vrijednost.
Potvrda mora sadržavati najmanje podatke propisane člankom 73c. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost:
1. naziv ugovora,
2. potvrdu o važenju (ratifikaciji) i potvrdu da je ugovor na snazi,
3. odredbe ugovora o poreznom oslobođenju,
4. specifikacija dobara koja se uvoze odnosno nabavljaju u tuzemstvu i usluga koje se kori-ste u tuzemstvu,
5. datum izdavanja potvrde,
6. žig i potpis ovlaštene osobe izdavatelja potvrde. Nadležno državno tijelo, u ovom slučaju Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva koje je prema članku 3. Sporazuma nadležno za njegovo izvršenje obvezno je udruzi CNS izdati potvrdu, a presliku potvrde dostaviti Ministarstvu financija - Poreznoj upravi, Središnji ured, Zagreb, Boškovićeva 5 što je propisani člankom 73c. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.

Klasa: 410-01/07-01/561 Ur.br.-.S 13-07-21-01/07-2 Zagreb, 19. travanj 2007.

Oslobođenje od PDV-a na naknade za usluge javne ustanove za obrazovanje odraslih

Andragoški centar javna je ustanova za unapređivanje obrazovanja odraslih koja je 1. srpnja 1998. godine upisana u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost i obavlja sljedeće djelatnosti: istraživačko - razvojnu djelatnost u obrazovanju odraslih, organiziranje stručnih skupova, savjetovanja, seminara i drugih oblika u obrazovanju odraslih, nakladničku djelatnost te srednjoškolsko obrazovanje odraslih - programi osposobljavanja i usavršavanja. Obzirom da je prema članku 1. stavak 2. Zakona o obrazovanju odraslih (Nar. nov., br. 17/07), obrazovanje odraslih dio jedinstvenog obrazovnog sustava Republike Hrvatske koje se obavlja kao javna služba, postavljeno je pitanje može 11 se porezno oslobođenje propisano člankom 11. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05), primijeniti na Andragoški centar te može 11 u tom slučaju izaći iz sustava poreza na dodanu vrijednost.
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
Obrazovanje odraslih odvija se u smislu članka 3. Zakona o obrazovanju odraslih kao formalno, neformalno, informalno i/ili samousmjereno učenje. Formalno obrazovanje odraslih označava djelatnost koja se izvodi u institucionalnim i javno verificiranim oblicima obrazovanja radi stjecanja stručnog znanja, vještina i sposobnosti, a obuhvaća osnovno školovanje odraslih, srednjoškolsko obrazovanje odraslih i visoko obrazovanje.
Prema članku 4. Zakona o obrazovanju odraslih obrazovanje odraslih mogu provoditi pučka otvorena učilišta, osnovne škole, srednje škole, visoka učilišta, škole stranih jezika, ustanove za smještaj i skrb osoba s posebnim potrebama te penološke i druge ustanove ako ispunjava uvjete propisane ovim Zakonom.
Programe za obrazovanje odraslih prema članku 5. Zakona o obrazovanju odraslih donosi ustanova za obrazovanje odraslih, ako posebnim propisima nije drugačije određeno. Prema odredbi članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, poreza na dodanu vrijednost oslobođene su usluge i isporuke dobara predškolskih, osnovnih, srednjih i visokoškolskih ustanova te ustanova učeničkog i studentskog standarda. 
Uslugama i isporukama koje su oslobođene od plaćanja poreza na dodanu vrijednost, smatraju se prema odredbi članka 63. stavak 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05), i usluge ustanova za trajnu naobrazbu i kulturu koje se obavljaju prema programima verificiranim od strane Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa te isporuke dobara u okviru obavljanja tih usluga.
Shodno navedenom, ako Andragoški centar usluge srednjoškolskog obrazovanja odraslih provodi temeljem rješenja Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa i prema programima verificiranim od strane Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, za navedene usluge može se primijeniti oslobođenje od plaćanja poreza na dodanu vrijednost propisano odredbama članka 11. stavak 1. točka 8. Zakona i članka 63. stavak 2. Pravilnika.
Napominjemo, da se porezno oslobođenje ne odnosi na ostale usluge i isporuke dobara koje obavlja Andragoški centar, a koje podliježu oporezivanju porezom na dodanu vrijednost u smislu odredbi članka 2. stavak 1. Zakona poreza na dodanu vrijednost.
U vezi izlaska iz sustava poreza na dodanu vrijednost napominjemo da Andragoški centar može izaći iz sustava poreza na dodanu vrijednost ako mu godišnja vrijednost oporezivih isporuka dobara i obavljenih usluga u prethodnoj kalendarskoj godini nije bila veća od 85.000,00 kuna u smislu članka 22. stavak 1. Zakona poreza na dodanu vrijednost.

Klasa: 410-19/06-01/60 Ur.br.: 513-07-21-01/06-3 Zagreb. 28. ožujak 2006.

Nastanak obveze u graditeljskoj djelatnosti

Mišljenjem Porezne uprave - Središnjeg ureda klasa: 410-19/05-01/290, ur. broj: 513-07-21 -01/05-2, od 21. studenog 2005. odgovoreno je na upit o trenutku nastanka obveze poreza na dodanu vrijednost u graditeljskoj djelatnosti kod obveznika poreza na dohodak koji porez na dodanu vrijednost obračunavaju prema primljenim (naplaćenim) naknadama i izdaju račun R-2 i obveznika poreza na dobit koji porez na dodanu vrijednost obračunavaju prema izdanim računima za isporučena dobra i obavljene usluge a izdaju račun R-1. Pitanje nije bilo postavljeno o načinu ovjeravanja privremene situacije nego o načinu izdavanja računa. U tom tumačenju u bitnom se navodi da, bez obzira na to u kojem su dijelu usluge obavljene ili nisu, porezni obveznik koji porez na dodanu vrijednost obračunava prema izdanim računima obveznik je poreza na dodanu vrijednost, bez obzira je li izdani račun naplaćen, kako je propisano člankom 16. stavak 2. Zakona o porezu na dodanu vrijednost, odnosno člankom 41. stavak 5. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05).
Navedeno ne odstupa od tumačenja klasa: 410-19/97-01 /646, ur. broj: 513-07/98-3 od 12. lipnja 1998. kojim je detaljnije pojašnjen obračun i dospijeće plaćanja poreza na dodanu vrijednost u graditeljstvu, s obzirom na ovjeru privremene situacije.
Klasa: 410-19/06-01/94 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 25. svibanj 2006.

 Podaci na računu R-1

U dopisu što su nam ga dostavile Hrvatske autoceste d.o.o., navode da na naplatnim mjestima cestarskih prolaza ne izdaju račune R-1 za naplatu cestarine, već ih izdaju u upravi sektora za naplatu cestarine korisniku koji vrati originale računa plaćenih gotovinom ili kreditnim karticama na naplatnim postajama.
Navode da izdavanje računa R-1 na naplatnim mjestima cestarskog prolaza zbog ručnog upisivanja svih podataka traje do tri minute dulje od izdavanja redovnih računa što bitno usporava protočnost prometa na naplatnim mjestima.
Stoga su postavili zahtjev da se iz članka 15. stavak 3. točka 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) Hrvatske autoceste d.o.o. izuzmu od obveze pisanja adrese sjedišta poduzetnika koji traži račun R-1 na naplatnom mjestu cestarskog prolaza.
U svezi s navedenim očitujemo se u nastavku.
Odredbama članka 15. stavak 3. i stavak 6. Zakona o porezu na dodanu vrijednost propisano je koje podatke mora sadržavati račun što ga ispostavlja poduzetnik - porezni obveznik za isporučena dobra ili obavljene usluge.
Stoga Ministarstvo financija, odnosno Porezna uprava ne može, mimo odredbi Zakona, pojedinom obvezniku odobriti iskazivanje manje podataka na računu za isporučena dobra ili obavljene usluge nego što je propisano navedenim odredbama Zakona.

Klasa: 410-01/06-01/983 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 28. prosinac  2006.

Bitni elementi računa za priznavanje pretporeza

Vlasniku građevinskog obrta "G" trgovačko društvo "T" d.d. izdalo je 31. prosinca 1998. godine račun u kojem zaračunavaju troškove električne energije, telefona i vode. U vezi navedenog postavljena su pitanja:
1. Je II račun koji je društvo "T" d.d. izdalo, a koji ne sadrži podatke o količini potrošene električne energije, vode i telefona na tom računu, prema kojem kupac može iskazati pretporez?
2. Treba li društvo "T" obračunati porez na dodanu vrijednost na isporuku električne energije, vode i telefona, obzirom da je na navedene isporuke porez na dodanu vrijednost obračunalo društvo koje je obavilo, primjerice isporuku električne energije društvo "T"?
Na postavljena pitanja odgovaramo u nastavku.
1. Račun izdan 31. prosinca 1998. godine temeljem kojeg je primatelj imao pravo na odbitak pretporeza morao je prema odredbi članka 15. stavak 3. tada važećeg Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95, 106/96 i 164/98), sadržavati sljedeće podatke:
• mjesto izdavanja, broj i nadnevak,
• ime (naziv), adresu i matični broj ili jedinstveni matični broj građana (porezni broj poduzetnika), koji je isporučio dobra ili obavio usluge (prodavatelja),
• ime (naziv), adresu i porezni broj poduzetnika kojem su isporučena dobra ili obavljene usluge (kupca),
• količinu i uobičajeni trgovački naziv isporučenih dobara te vrstu i količinu obavljenih usluga,
• nadnevak isporuke dobara ili obavljenih usluga,
• iznos naknade (cijene) isporučenih dobara ili obavljenih usluga,
• iznos poreza,
• zbrojni iznos naknade i poreza.
Obzirom da račun koji je društvo "T" ispostavilo 31. prosinca 1998. godine obrtu "G" ne sadrži sve elemente propisane člankom 15. stavak 3. Zakona, te ne sadrži količinu isporučenih dobara odnosno usluga, primatelj takvog računa u konkretnom slučaju obrt "G" nema pravo na odbitak pretporeza.
2. Porez na dodanu vrijednost plaća se prema članku 2. stavak 1. Zakona o porezu na do-danu vrijednost (Nar. nov., od br. 47/95 do 90/05) na isporuke svih vrsta dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši obavljajući svoju gospodarsku ili drugu djelatnost.
Prema članku 8. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost i članku 51. stavak 1. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., od br. 60/96 do 153/05) osnovica poreza na dodanu vrijednost je naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se smatra sve ono što primatelj dobara ili usluga treba dati ili platiti za isporučena dobra ili obavljene usluge, osim poreza na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, treba dati ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge. U poreznu osnovicu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda u ime i za račun druge osobe (prolazne stavke).
. Porez na dodanu vrijednost sadržan u računima koje su društvu "T" d.d. izdali poduzetnici koji obavljaju isporuke električne energije, vode i telekomunikacijskih usluga, društvo "T" odbilo je kao pretporez ako su bili ispunjeni uvjeti propisani člankom 104. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost.
Shodno navedenom, izdaci za električnu energiju, vodu i telefon predstavljaju trošak za društvo "T" koje ono prevaljuje na korisnike svojih usluga, stoga je društvo obvezno zaračunati porez na dodanu vrijednost na iznos naknade za isporuku električne energije, vode i telefona jer se radi o naknadi troškova što ih je imalo to društvo, a koji su dio ukupne naknade što čini osnovicu na koju se obračunava i plaća porez na dodanu vrijednost. Za navedene isporuke potrebno je izdati račun u skladu s člankom 15. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost.

Klasa: 410-01/05-01/1342 Ur.br.: 513-07-21-01/07-2 Zagreb, 18. travanj 2007.

Društvo T. d.o.o. postavilo nam je sljedeća pitanja:

1. Uz klasičnu prodaju Simpa bonova za Simpa prepaid usluge u T-Mobile dućanima, prodajnim mjestima tiska i ostalim prodajnim mjestima, T-Mobile je organizirao i prodaju putem bankomata poslovnih banaka, kartičara, automata govorne pošte SMS poruka. T-Mobile je sklopio ugovore s poslovnim bankama i kartičarskim kućama u kojima je definiran način kupnje Simpa usluge u pretplati na željeni iznos (20,00 kn, 100,00 kn i 200,00 kn) za sve vlasnike tekućih računa i građana koji posjeduju kreditnu karticu. Za pružene usluge prodaje putem bankomata banka zaračunava mjesečnu naknadu društvu T. d.o.o. Fizička osoba - kupac Simpa usluge plaća uslugu preko tekućeg računa ili određene kartice. Na temelju mjesečno usuglašenih obračuna, T. d.o.o. naplaćuje mjesečno ukupno prodane Simpa bonove preko određene banke i kartičara. Ti obračuni su dokumenti za knjiženje poslovnih događaja temeljem kojih T. d.o.o. u knjigovodstvu iskazuje prihod i obvezu poreza na dodanu vrijednost u mjesecu u kojem je ostvarena prodaja bonova u bankomatima banaka ili putem govornog automata kartičara. Simpa korisnik može kupiti prepaid bon i slanjem SMS poruke. Kupnja funkcionira na način da T-Mobile aplikacija za predmetnu kupnju traži autorizaciju kartičara i po dobivenoj autorizaciji, T. d.o.o. šalje korisniku SMS poruku sa 14 - znamenkastim brojem kojeg će korisnik utipkati te tako uplatit željeni iznos na svoj račun. Prihod i obvezu poreza na dodanu vrijednost T. d.o.o. iskazuje u knjigovodstvu na temelju mjesečnih obračuna.
Postavljaju pitanje je li ovakav način prodaje virtualnim putem oblik prodaje putem automata za koju je odredbom članka 74. stavak 6. Pravilnika o poreza na dodanu vrijednost, propisano da se ne moraju izdavati računi te u tom smislu predlažu nadopunu ove odredbe Pravilnika. Nadalje, pitanje je i jesu li obvezni ispostaviti račun na zahtjev korisnika odnosno na koji način bi pravna osoba imala mogućnost odbitka pretporeza po korištenoj usluzi?
2. T-Mobile je Simpa prepaid korisnicima ponudio novu shemu nagrađivanja u programu "+ Club" gdje se ispunjenjem određenih uvjeta članovi nagrađuju za vjernost dodatnim nadoplatama na njihove račune i popustima pri kupnji ostalih T-Mobile proizvoda i usluga. Za razliku od T-Mobile prepaid korisnika, T-Mobile postpaid korisnici - pretplatnici, predmetni popust dobivaju iskazan na računu u prvom sljedećem mjesecu.
3. T-Mobile Simpa prepaid korisnicima nudi se mogućnost kupnje bonova na bankomatima u apoenu od 200,00 kn koji uključuje dodatnih 100,00 kn. Metodologijom nadoplate kuna na račun korisnika za izvršenu kupnju, automatski se putem T-Mobile aplikacije uplaćuje 300,00 kn.
4. Prilikom kupnje Simpa start paketa korisnik uz korisnički broj i početnih 100,00 kn na računu dobiva i registracijski listić koji popuni kako bi se njegovi podaci pohranili u Simpa bazu i za to dobiva na svoj račun 30,00 kn.
Za slučajeve nadoplate i popuste navedene u točkama 2. do. 4. traže potvrdu da li se radi o popustima u smislu odredbi Zakona o poreza na dodanu vrijednost.
Naše je mišljenje:
Ad.-l. Prema odredbi članka 15. stavak 8. Zakona o poreza na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) i članka 74. stavak 6. Pravilnika o poreza na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60796 do 153/05), iznimno od odredbi članka 15. stavak 1. i 6. Zakona, računi se između ostalog, ne moraju izdavati pri prodaji na otvorenim prostorima, a s prodajom na otvorenim prostorima izjednačena je i prodaja putem automata.
Obračunavanje prodanih usluga između pružatelja usluge - društva T. d.o.o. i određene banke odnosno "kartičara", osigurava potrebnu evidenciju obavljenih usluga te evidenciju obračuna, naplate i nadzora poreza na dodanu vrijednost kod poreznog obveznika T. d.o.o., a kupac - krajnji potrošač informaciju o zaračunatoj usluzi dobije putem izvoda banke o terećenju svog tekućeg računa odnosno specifikacije troškova plaćenih kreditnom karticom te smatramo da se prodaja Simpa bonova odnosno Simpa usluga na opisani način može izjednačiti s prodajom putem automata za koju se u smislu odredbe članka 15. stavak 8. Zakona i članka 74. stavak 6. Pravilnika, ne moraju izdavati računi.
Budući da obveznici poreza na dodanu vrijednost, mogu kao pretporez odbiti samo onaj porez koji su im drugi porezni obveznici iskazali u računu koji sadrži sve podatke propisane u članka 15. stavak 3. Zakona, u smislu dobrih poslovnih običaja i povjerenja te obvezno - pravnih odnosa između isporučitelja i primatelja usluge, mišljenja smo da bi izvršitelj usluge trebao osigurati izdavanje propisanog računa na temelju kojeg primatelj može odbiti pretporez, iako takva izričita odredba nije propisana u slučaju kada se radi o prodaji putem automata za koju nije potrebno izdavati račune.
Ad.-2-4. Zbog specifičnosti Simpa prepaid usluge koja se plaća unaprijed, "nadoplata" predstavlja zapravo dodatnu količinu usluga koja je kupcu omogućena za uplaćeni iznos. To je u  gospodarskom smislu popust koji ja zbog specifičnih karakteristika telekomunikacijskih usluga a koje se prodaju na ovaj način izražen u vidu "nadoplate" korisniku tih usluga. Za uplaćeni iznos dobija se na taj način veća količina usluga za korištenje, a ta količina usluga je također izražena u novcu, a ne u količini usluga. "Nadoplatom" npr. 100,00 dodatnih kuna, ako se kupi bon od 200,00 kuna korisnik za uplaćeni iznos od 200,00 kuna dobije količinu usluga od 300,00 kuna koja je zbog specifičnosti usluga izražena u vrijednosti, a ne u nekoj drugoj mjernoj jedinici. Prema tome, "nadoplata" od 100,00 kuna čini popust koji ne ulazi u osnovicu za obračun PDV-a. Naknada za obavljenu uslugu iznosi 200,00 kuna i to u slučaju kupnje prepaid bonova čini bruto naknadu tj. naknadu u koju je uključen PDV. Porezni obveznik će prema tome izračunati obvezu PDV-a primjenom preračunate stope od 18,0328% na iznos bruto naknade.
Klasa: 410-01/06-01/1040 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 15. studeni 2006.

PDV - podjela pretporeza

Dobrovoljno vatrogasno društvo A.B. (DVD) pored redovne vatrogasne djelatnosti za koju je osnovano, obavlja i gospodarsku djelatnost dostave vode temeljem koje je obveznik poreza na dobit, a od 1. siječnja 2004. i obveznik poreza na dodanu vrijednost. DVD namjerava graditi garažni prostor za smještaj svojih vozila, te će za tu investiciju uložiti značajna sredstva, pa je postavljeno pitanje imaju li pravo na podjelu pretporeza po računima dobavljača koji će graditi garažu na dio koji se koristi za neprofitnu djelatnost i dio koji se koristi za gospodarsku djelatnost. Napominju da će se garaža koristiti za smještaj vatrogasnih vozila među kojima je i cisterna koji služi i za gašenje požara i za dostavu vode građanima.
Na postavljeno pitanje odgovaramo u nastavku.
Odredbom članka 2. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 47/95 do 90/05), propisano je da se porez na dodanu vrijednost plaća na isporuke svih dobara i sve obavljene usluge u tuzemstvu uz naknadu koje poduzetnik izvrši baveći se svojom gospodarskom ili drugom djelatnosti. Poduzetnikom se u smislu članka 2. stavak 3. Zakona smatra pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda. 
Člankom 117. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Narodne novine, od broja 60/96 do 153/05), propisano je ako poduzetnik koristi dobra i usluge u okviru svoje poduzetničke djelatnosti za isporuke dobara i usluga po kojima je dopušten odbitak pretporeza i za isporuke po kojima je isključen odbitak pretporeza, tada iznose pretporeza treba podijeliti na dio koji se može odbiti i na dio koji se ne može odbiti. Podjela pretporeza utvrđuje se prema stvarnoj uporabi primljenog dobra ili korištene usluge. Kod građevinskih objekata mjerilo za podjelu pretporeza je prvenstveno odnos korištenih površina. U osobitim slučajevima, kada se izvedba dijelova građevine značajno razlikuje, potrebno je podjelu pretporeza obaviti na temelju odnosa troškova gradnje pojedinih dijelova objekta

Ako se pretporez ne može podijeliti na temelju fizičkih svojstava gospodarskog dobra, podjela pretporeza može se obaviti temeljem računovodstvenih podataka. Pri tome je potrebno voditi računa da rashodi koji su pripisani ostvarenim prihodima ne stoje nužno u svezi s od-bitkom pretporeza, stoga se računovodstveni obračuni mogu koristiti samo u slučaju kada se pretporez ne može utvrditi ne temelju stvarnog korištenja dobara odnosno usluge.

Podjela pretporeza koja se temelji samo na odnosu oporezivih i neoporezivih isporuka nije prihvatljiva i može se upotrijebiti samo kada ne postoji niti jedno drugo mjerilo podjele pretporeza.
Prema članku 117. stavak 8. Pravilnika podjela pretporeza mora se provesti prilikom prijave poreza na dodanu vrijednost prema članku 18. stavak 1. Zakona. Radi pojednostavljenja, poduzetnik može u obračunskim razdobljima izvršiti podjelu pretporeza prema podacima iz prethodnih razdoblja ili prema očekivanim veličinama. U okviru godišnje prijave potrebno je izvršiti usklađivanje sa stvarnim podacima za kalendarsku godinu.
Obzirom daje kod građevinskih objekata mjerilo za podjelu pretporeza prvenstveno odnos korištenih površina kako je propisano člankom 117. stavak 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, tada bi DVD trebao, pod uvjetom da navedenu cisternu pretežitim dijelom koristi za obavljanje gospodarske djelatnosti, pretporez koji su mu zaračunali dobavljači podijeliti prema odnosu korištenih površina tj. za koje je dopušten odbitak pretporeza (npr. prostor na kojem je smještena cisterna za obavljanje gospodarske djelatnost) i za koje nije dopušten odbitak pretporeza (npr. prostor na kojem su smještena ostala vatrogasna vozila).
Klasa: 410-01/06-01/1040 Ur.br.: 513-07-21-01/06-2 Zagreb, 15. studeni 2006.

Pravo na odbitak pretporeza prije prijave u registar obveznika PDV-a

Na temelju Zaključka Vlade Republike Hrvatske od 13. travnja 2006. Fond za razvoj i zapošljavanje je osnovao trgovačko društvo D. d.o.o. s osnovnom zadaćom da na tržišnoj osnovi kao trgovačko društvo daje usluge korisnicima Ugovora o pravu služnosti na šumskim površinama na priobalnom i otočnom dijelu Republike Hrvatske radi ravnanja kamenitog tla, a u svrhu pripreme poljoprivrednog zemljišta za vinogradske nasade. U tu svrhu D. d.o.o. iz sredstava doznačenih iz Državnog proračuna za nabavu mehanizacije platilo je prvi stroj za ravnanje kamenitog tla kojim će se obavljati navedene usluge 20. prosinca 2006. godine, a prijavu u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost podnijeli su 15. siječnja 2007. godine.
Na upit o mogućnosti priznavanja prava na povrat poreza na dodanu vrijednost s osnove plaćene fakture odgovaramo u nastavku.
Prema odredbi članka 2. stavak 3. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 47/95 do 90/05) poduzetnikom se smatra svaka pravna ili fizička osoba koja samostalno i trajno obavlja djelatnost, s namjerom ostvarivanja prihoda čija je vrijednost isporuka dobara i usluga u prethodnoj godini bila veća od 85.000,00 kuna, kako je propisano člankom 22. stavak 1. Zakona o porezu na dodanu vrijednost. 
Odredbom članka 32. stavak 1. i 2. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost (Nar. nov., br. 60/96 do 153/05) propisano je da pravna ili fizička osoba stječe svojstvo poduzetnika, već prvim primjetljivim aktivnostima koje su usmjerene na obavljanje poduzetničke djelatnosti. U takve pripremne radnje spada nabava osnovnih sredstava i slično. Poduzetnik s prvim aktivnostima postaje obvezan upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost u skladu s člankom 40. Pravilnika.
Prema odredbi članka 40. stavak 3. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost poduzetnici koji počinju s obavljanjem djelatnosti i žele da se na njih primjenjuju odredbe članka 22. stavak 2. Zakona u istoj godini u kojoj su počeli s obavljanjem djelatnosti obvezni su Poreznoj
Ako se pretporez ne može podijeliti na temelju fizičkih svojstava gospodarskog dobra, podjela pretporeza može se obaviti temeljem računovodstvenih podataka. Pri tome je potrebno voditi računa da rashodi koji su pripisani ostvarenim prihodima ne stoje nužno u svezi s odbitkom pretporeza, stoga se računovodstveni obračuni mogu koristiti samo u slučaju kada se pretporez ne može utvrditi ne temelju stvarnog korištenja dobara odnosno usluge.
Podjela pretporeza koja se temelji samo na odnosu oporezivih i neoporezivih isporuka nije prihvatljiva i može se upotrijebiti samo kada ne postoji niti jedno drugo mjerilo podjele pretporeza.
Prema članku 117. stavak 8. Pravilnika podjela pretporeza mora se provesti prilikom prijave poreza na dodanu vrijednost prema članku 18. stavak 1. Zakona. Radi pojednostavljenja, poduzetnik može u obračunskim razdobljima izvršiti podjelu pretporeza prema podacima iz prethodnih razdoblja ili prema očekivanim veličinama. U okviru godišnje prijave potrebno je izvršiti usklađivanje sa stvarnim podacima za kalendarsku godinu.
Obzirom daje kod građevinskih objekata mjerilo za podjelu pretporeza prvenstveno odnos korištenih površina kako je propisano člankom 117. stavak 4. Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost, tada bi DVD trebao, pod uvjetom da navedenu cisternu pretežitim dijelom koristi za obavljanje gospodarske djelatnosti, pretporez koji su mu zaračunali dobavljači podijeliti prema odnosu korištenih površina tj. za koje je dopušten odbitak pretporeza (npr. prostor na kojem je smještena cisterna za obavljanje gospodarske djelatnost) i za koje nije dopušten odbitak pretporeza (npr. prostor na kojem su smještena ostala vatrogasna vozila).